Kas čia per netvarka?
Tai jos darbas.
Tai kažką reiškia,
jei viskas taip išdėliota.
Gubernatorius neklydo išsiuntęs mus paskui ją.
Tiesą sakai, Timai.
Dabar mes dirbame visuomenės labui.
Grįžkite.
Ką?
Rankos ir kojos reiškia ėjimą.
O nugara reiškia atgal. Grįžkite atgal.
Nieko sau.
Pažiūrėkit.
Ji atsiuntė mums numirėliogramą.
Negaliu tuo patikėti.
Liaukis pagaliau.
Kas su tavimi ne taip?
Gubernatorius pasirinko tave,
nes manė, kad tu esi pasiruošęs.
Ir noriu, kad tau pavyktų. Tikrai.
Tačiau jei toliau visiems rėksi,
kad pridėjai į kelnes,
man teks išdaužyti tau dantis.
Tai kokia tavo pavardė?
Gardžulio.
Ir toliau vadinsiu tave Nylu. Gerai?
Kas toliau, Mišona?
Iššoksi iš už medžio, viena prieš keturis
iki dantų ginkluotus vyrus
su savo pagaliuku?
Ne, ne, ne, Mišona.
Dar ne smagu?
Endriu Linkolnas, Sara Vein Kelis
Lori Holden, Normanas Rydas ir kiti.
Idėjos autorius Frenkas Darabontas
- VAIKŠTANTYS NUMIRĖLIAI -
Alio? Ar mane kas girdi?
Taip. Taip. Kas kalba?
Dieve.
Negaliu patikėti, kad kažkas pakėlė ragelį.
Skambiname nuo tada, kai viskas prasidėjo.
Kur jūs?
Negaliu pasakyti.
Galite būti už 2000 kilometrų.
Nesakysiu, kur mes.
Ar ten...
ten saugu?
Taip.
Dėl to, kad mes atsargūs.
Negaliu pasakyti tau, kur mes esame.
Atleisk.
Kodėl ten taip saugu?
Tiesiog esame...
toli...
nuo jų.
Turiu sūnų.
Turiu naujagimį.
Mes gerų žmonių grupė.
Ar nenorėtumėte...
ar negalėtumėte mūsų priimti?
Mes pasirūpinsime savimi. Ir padėsime jums.
Turiu pasikalbėti su grupe.
Įjunkite garsiakalbį. Aš pats viską paaiškinsiu.
Iš pradžių pasikalbėsiu aš.
Prašau, prašau nepadėkit ragelio.
Mes geri žmonės.
Tačiau mums reikalinga pagalba.
- Mes galime jums padėti. - Paskambinsiu po 2 valandų.
Prašau.
Jūs nesuprantate.
Mes mirštame.
Mes mirštame čia.
Viskas gerai?
Taip.
O kaipgi tu?
Išvaliau katilinę.
Kiek ten jų buvo?
Nežinau. Tuzinas, gal du.
Grįžtu atgal. Tik norėjau pamatyti Karlą.
Rikai, mes patys viską padarysime.
- Tu neprivalai. - Ne, privalau.
Visi turi ginklą ir peilį?
Taip. Tačiau mums baigiasi kulkos.
Aš su Mege norėjom išvažiuoti apsižvalgyti.
Radome telefonų knygą. Paieškosime, kur galėtume rasti kulkų ir mišinėlio kūdikiui.
Išvalėme generatoriaus patalpą.
Akselis bando jį pataisyti,
jei jo prireiks.
Patikrinsime ir apatinius aukštus.
Gerai, gerai.
Rikai.
Eime. Ji sužeista.
Toli nenubėgs.
- Timas ir Kroulis, jie... - Mes netoli raudonosios zonos.
Po jų šaudymų čia subėgs visi kandžiotojai.
Eime. Stokis.
Nylai!
Dabar pats laikas parodyti save.
Reikalas labai rimtas.
Man tavęs reikia. Girdi, amigo?
- Nedrįsk mirti. - Taip. Gerai.
Stokis. Žinai, kad neleidžiame saviškiams pavirsti.
Niekada.
Nagi.
Padaryk tai.
Šaunuolis.
Stokis. Eime.
Ji nebėga, o medžioja.
Mes irgi. Tad eime.
Aus baus bus medaus Seną vilką bitės pjaus.
Gali prisijungti.
Jie nesikandžioja.
Tam mūsų bendruomenė ir susikūrė.
Pasirodo, tu drąsini žmones
kovoti vienas prieš kitą.
Arenoje.
Nelabai patiko, ar ne?
Nelabai, bet aš supratau.
Noriu kai ko paklausti.
Ne.
Aišku.
Palauk. Ką tu supratai?
Ne man spręsti, kaip valdyti miestą.
Tai mūsų miestas. Tu pasilikai.
Dabar tu viena iš mūsų.
Jei tai pramoga, mano manymu, ji ne pati teisingiausia.
Žiaurumas dėl linksmumo?
Pasaulis ir taip kupinas žiaurumo.
Tai labai tave palietė, ar ne?
Bet aš noriu likti čia.
Ką norėjai pasakyti
prieš man priverčiant tave pasmerkti mūsų sadistišką gyvenimą?
Noriu dirbti. Kaip visi.
- Robiui reikia pagalbos dalinant maistą... - Noriu dirbti ant sienos.
Gerai šaudau. Ir noriu lavinti įgūdžius.
Moki šaudyti iš lanko?
Galiu išmokti.
Žinau, kas galėtų tave išmokyti.
Klausau.
Ar su tavimi ji kalbėjosi?
Taip.
Norite ateiti pas mus?
- Ji sakė, kad ten saugu. - Taip ir yra.
Jokių užpuolimų, niekam neįkando,
niekas nemirė,
niekas netapo numirėliu, niekas neišprotėjo.
Taip, norime ateiti pas jus.
Galbūt jūs pavojingi.
Esi nužudęs žmogų?
Taip. Tuos, kurie grasino man arba grupei.
Kiek žmonių nužudei?
Keturis.
Du pašalinius, kurie bandė mane nušauti.
Vienas stumtelėjo mane vaikštančiųjų link.
Ir dar vienas. Jis buvo mūsiškis.
Tačiau jis prarado...
Ką prarado?
Sveiką protą.
Grasino man.
Bandė nužudyti mane, tad jį nudėjau.
Kaip netekai savo žmonos?
Iš kur žinai, kad turėjau žmoną?
Turi berniuką ir naujagimę.
Pasakyk, kaip netekai savo žmonos.
Nenoriu apie tai kalbėti.
Alio.
Alio. Ne!
Ačiū, kad sutikai.
Jei gubernatorius prašo, aš visada sutinku.
Manau, galime pradėti rytoj.
Turime treniruočių lauką su šieno kupetomis.
Surasime ir lanką.
Mano senąjį.
Turbūt taikliai šaudai.
Taip. Mane mokė tėtis.
Kartu ėjome į medžioklę.
Norėjo, kad patekčiau į olimpiadą.
Tai jo lankas.
Kainuoja daugiau nei mano mašina.
Puikus...
daiktas.
Dėl jo teko nužudyti tėtį.
Tu jį nužudei ne dėl jo.
Taip.
Tai buvo nebe tėtis ir nebe brolis.
O man teko nužudyti seserį.
Tai užknisa, ar ne?
Taip.
Vaikštantysis.
Ramiai. Stebėk.
- Leisk man. - Aš pati.
Už sienos mums negalima būti.
Tu proto netekai?
Štai kaip reikia tai daryti.
Juk sakiau, kad pati nudėsiu.
Kas su tavimi ne taip?
Tai ne žaidimas.
Galiu?
Vis dar ją jaučiu.
Dabar lankstau kojų pirštus.
Žemiau kelio - aš vaiduoklis.
Atleisk.
Išgelbėjai man gyvybę, Rikai.
Ji gailėjosi dėl to, kas nutiko.
Pati man pasakė.
Norėjo pasikalbėti su tavimi.
Ilsėkis tiek, kiek reikia.
Tu vedei mus į priekį.
Neleidai mums pasiduoti. Atvedei čia.
Čia nepakankamai saugu.
Kitos vietos nėra.
Suprantu, kad nori nuo visko pabėgti,
tačiau mes jau prisibėgiojom.
Man skambino.
- Ką? - Čia kažkas paskambino.
Į šį telefoną.
Moteris.
Jauna. Ji grupėje,
kuri gyvena saugioje vietoje.
Atsitiktinai rinko numerius, o aš atsakiau.
Žadėjo paskambinti dar kartą.
Nori įkalbėti juos, kad mus priimtų.
Ar ji minėjo, kur jie?
Ne, bet tai nesvarbu.
Jei ten saugu, mes iki ten prasibrausime.
Kol kas kitiems nesakyk.
Pasėdėsiu su tavimi.
Dabar man tai puikiai sekasi.
Ne.
Gerai.
Atsargiai.
Pažiūrėk.
Ko gero, vakar patikrinom ne iki galo.
Jų ten vos pora.
Visai išsekę.
Jie niekur nesidės.
Pasirūpinsime jais grįždami.
Eime.
Mano mama mėgo išgerti.
Rūkydavo lovoje.
Virginia Slims.
Aš žaisdavau lauke su kitais vaikais iš kaimynystės.
Jei tik nebūdavo Merlo.
Visi turėjo dviračius, išskyrus mane.
Ir tuomet išgirdome sireną.
Jie stvėrė savo dviračius ir nuvažiavo, o aš bėgau paskui juos.
Tikėjausi pamatyti ką nors įspūdingo.
Bėgau paskui juos, bėgau. Tačiau pasivyti nesugebėjau.
Kai pasukau už kampo,
pamačiau draugus, žiūrinčius į mane.
Visi žmonės žiūrėjo į mane.
Aplink - gaisrinės mašinos.
Subėgo kaimynai.
Gesino mano namą.
Mano mama sudegė
lovoje iki pelenų.
Tai buvo baisiausia.
Ji lyg buvo dingusi.
Lyg būtų ištrinta.
Nieko neliko.
Žmonės sakė, kad taip bus geriau.
O man atrodė,
kad tai buvo tik sapnas.
Aš nušoviau savo mamą.
Ji buvo be sąmonės.
Dar nepavirto.
Nelaukiau.
Tai buvo ne sapnas.
Užjaučiu dėl tavo mamos.
O aš dėl tavosios.
Eime.
Užeikit.
Žinau, kodėl norėjai mane pamatyt.
Juk tau sakė, kad be reikalo už sienos neišeinam.
Aš tik...
norėjau pasitreniruoti.
Suprantama.
Ant sienos tau ne vieta.
Gerai.
Man patiko kovos.
Būtent tai man ir nepatiko.
Tačiau kovos juk patiko. Aš žinau tai.
Ką?
Iš kur?
Galėjai išeiti. Jau buvai atsistojusi.
Tačiau pasilikai.
Kaip pasilikai ir dabar, kad prisipažintum.
Nori pasakyt, kad tu man irgi patikai?
Tu prie manęs pripranti.
Tu nesudvejojai.
Kai grįšime, pavaišinsiu alumi.
Ji negalėjo toli nueiti.
Ne, ne, ne. Mes baigėm.
Dabar sėsim į mašiną ir grįšim namo.
Šiandien ir taip gerai padirbėjom.
Ji nudėjo Timą ir Kroulį.
Taip, bet ir ji neišlipo sausa.
Dabar ji eina į raudonąją zoną.
Ten jai ateis galas.
O ką pasakysime gubernatoriui?
O ką čia pasakysi?
Pasakysim, kad nudėjom ją.
Kaip ir sakiau, ji jau lavonas.
Aš eisiu toliau.
Jai ne visi namie.
Ji mirs.
Kam be reikalo švaistyti savo laiką?
Jau nekalbant apie jėgas.
Eime.
Pats sakei, kad tai rimtas reikalas.
Nežadu meluoti gubernatoriui.
Tu teisus.
Su juo juokauti negalima.
Greitai gaudaisi.
Tai kokia tavo pavardė?
Gardžulio.
Girdi tą paukštį?
Gardžulio.
Klausau.
Nenorėjai sakyti jam, kaip mirė tavo žmona?
Taip, aš ką tik jos netekau.
Tačiau jei reikia.
Būtų neblogai.
Tau reikia išsikalbėti, Rikai.
Tai...
Kaip...
Iš kur žinote mano vardą?
Aplink nieko nėra.
Gerai. Eime pažiūrėt.
Nuostabi diena.
Glenai, paimk antį.
- Ką? - Paimk tą antį.
- Tu rimtai? - Taip.
Kad vaikas kalėjime turėtų su kuo žaisti.
Tu buvai iš tų, kurie kiekvieną savaitgalį poliruodavo savo mašiną, ar ne?
Ne. Aš nelabai didžiavausi savo mašina,
savo namu ar darbu.
Mano šuo buvo bukas kaip bato aulas.
Kartą pralaimėjau kovoje su medžiu.
Visa tai sukūrei tu.
Sunku patikėti, kad gyvenime
niekuo nesididžiavai.
Aš taip nesakiau.
Kai kuo aš didžiavausi.
Kada paskutinį kartą...
gėrei tokį gerą viskį?
Taip seniai, kad net nebeatsimenu.
Su malonumu daug ką pamirščiau.
Ir ne tik bloga.
Net ir gerus prisiminimus?
Dabar noriu būti
būtent čia.
Su bokalu rankoje klausytis lapų šnarėjimo,
ir kalbėtis su tavimi.
Man tokia garbė.
Kalbėtis su pačiu gubernatoriumi.
Vadink mane Filipu. Aš ne darbe.
Filipas. Kitas reikalas.
Nesijaučiu žurnaliste.
Nesigėdyk, kad tau patiko kovos.
Ar kad jose tenka dalyvauti.
Man patinka.
Ne tik tai, bet dabar
tai mūsų gyvenimo dalis.
Tikras gyvenimas.
Daugeliui nepakanka drąsos ir proto
pamatyti realią situaciją.
Priimti viską taip, kaip yra iš tikrųjų.
Todėl jų daug daugiau nei mūsų.
Mūsų?
Taip.
Tu stipri, Andrėja.
Tu išgyvenai.
Tad mėgaukis tuo.
Valgyk, gerk ir linksminkis. Juk rytoj visi mirsime.
Mirti aš nesiruošiu.
Aš irgi. Bet visko būna.
Taip. Tiesa.
Tai sauso kūdikių maisto lobis.
Ačiū Dievui.
Dar radau pupelių, baterijų,
dešrelių ir daug garstyčių.
Nuo čia iki kalėjimo visai netoli.
Galbūt spėsime iki vakarienės.
Čia taip tylu.
Ten, namuose, kur tik benueisi
visur išgirsi juos, zirziančius už tvoros.
Ir ką jūs, gerieji žmonės, vadinate namais?
Merlai?
Oho.
Nesiartink.
Gerai, gerai, brangute.
Jėzau.
Tu išgyvenai.
Ar mano brolis gyvas?
Taip.
Nuvežkite mane pas jį,
ir aš pamiršiu viską, kas nutiko Atlantoje.
Be jokių nuoskaudų.
Patinka?
Taip.
Sandėly aptikau medicinos reikmenų.
Pats save aptaisiau.
Šaunu, tiesa?
Pasakysime Derelui, jog tu čia, ir jis pats atvažiuos.
Palauk. Palauk.
Tai stebuklas, kad suradome vienas kitą.
Liaukis.
Manimi galite pasitikėti.
Pasitikėk mumis.
Pasilik čia.
Ne!
Nesikarščiuok, drauguži.
Paleisk ją. Paleisk ją.
Įmesk ginklą į mašiną.
Štai taip. O dabar pasivažinėsime.
Į mūsų stovyklą nevažiuosime.
Ne, važiuosime kitur.
Sėsk į mašiną, Glenai. Tu vairuosi.
- Greičiau. - Nereikia.
Gerai.
Stokis.
Štai taip.
Tai ko man reikia.
Ateikit pas mane.
Ir kam tau tos šlepetės?
Dienos pabaigai, atsipalaidavimui.
Gerai.
Turbūt iš paskutinės kameros.
Viskas kitas jau patikrinome.
Tai Kerol peilis.
Iš kur žinote mano vardą?
Nes mes žinome tave.
Kaip?
Ir tu juos žinai.
Visus, su kuriais šiandien kalbėjai.
Eimė, Džimas, Džekė.
Lori?
Lori? Lori?
Kas nutiko, Rikai?
Brangusis, kas nutiko?
Aš mylėjau tave.
Mylėjau tave.
Aš nesugebėjau nieko sugrąžinti.
Nesugebėjau nieko sugrąžinti.
Maniau, kad...
Aš prisiekiau sau.
Apsaugoti jus.
Surasti vietą. Viską sutaisyti.
O tuomet...
Nesugebėjau atidaryti tų durų. Negalėjau rizikuoti.
Norėjau jus apsaugoti.
Karlą, kūdikį. Ir tada...
Pamaniau, kad atsiras daugiau laiko.
O laiko niekada neužtenka.
Bet aš mylėjau tave.
Aš myliu tave.
Aš nesugebėjau nieko sugrąžinti.
Turėjau tau viską papasakoti.
Turėjau... viską papasakoti.
Rikai.
Paklausyk manęs.
Tu turi kūdikį.
Mūsų kūdikį.
Ir Karlą.
Ir visus kitus.
Aš myliu tave.
Rikai.
Ar sugebėsi?
Sugebėsi?
Rikai? Rikai?
Rikai?
Rikai? Rikai?
Pamelavau, kad aš ne darbe.
Čia darbas verda kiaurą parą.
Man pasislėpti po lova?
Tik ne šįkart.
Turi draugiją?
Taip.
Žuvo visi trys.
Timas, Kroulis ir tas kitas.
Gardžulio.
Jėzau.
Ji nudūrė Timą. Perskrodė kiaurai.
Tuomet atsliūkino kandžiotojai.
Tada aš ją ir nudėjau.
Velnias.
Mes viską organizuosim. Surengsime jiems didvyriškas laidotuves.
Papasakosi kaip viskas buvo. Nepavyko gauti amunicijos.
Ar atsivežei?
Jos galvą. Kardą.
Mus prispaudė.
Vaikas nešė galvą, Kroulis - kardą.
Juos abu suplėšė į gabalėlius.
Bet atvežiau tau kai ką kitą.
Vyrukas, kurį sutikau Atlantoje,
ir jo graži mergina.
Jie pažįsta Andrėją?
O kitus?
Nežinau.
Pastebėjau juos grįždamas.
Iš pirmo žvilgsnio atrodo, kad jie gerai ten įsikūrę.
Sužinosiu kur.
Viskas gerai?
Taip.
Sveika.
Ji panaši į tave.
Palaikyk ją. Laikai?
- Taip. - Gerai.
Gerai.
Tekstą vertė: stasius Daugiau apie mūsų darbus rasite užėję į www.t-team.lt