Viski, 1-2, Viski 1-2, ar girdite?
Apsisukame, mažiname atstumą, kad galėtume susisiekti.
Pasitikėkit manimi, vyručiai.
Ištraukdavau jus ir iš blogesnių situacijų nei lengva turbulencija...
Laikykitės!
- Velsi! - Nelaimės signalas, nelaimės signalas.
Pasiruoškite kritimui.
Nukreipsiu šalia kelio.
Nagi.
Nusileisime kietai.
TRL-TEAM pristato
Endriu Linkolnas, Sara Vein Kelis
Lori Holden, Normanas Rydas ir kiti.
Idėjos autorius Frenkas Darabontas
- VAIKŠTANTYS NUMIRĖLIAI -
Nepersistenk.
Prisėsk.
Aš patikrinsiu.
Kažkas ateina.
- Yra išgyvenusių? - Du mirę, o dėl vieno nesu įsitikinusi.
Patikrinti apylinkes.
Šaudyk tik reikalui esant.
Vienas dar kvėpuoja. Timai!
Padėk man.
Ne.
Čia, Šumpertai.
Nutempkime jį.
Jis juos gelbėja. Turėtume pasirodyti.
Dar ne.
Važiuojam.
Ramiai, mergaitės.
Mano ginklas daug didesnis.
Nuleiskite ginklus.
Štai taip. Palengva.
Parodykit rankas.
O dabar apsisukite. Štai taip.
Neskubėkit.
Nieko sau. Blondinė.
Velnias, gerai atrodai.
Na, ar apkabinsi
seną draugą Merlą?
Pasakyk Styvensui, kad paruoštų medicinos punktą.
- Kiek jų? - Trys.
Vienas su daugybiniais lūžiais ir smarkiais nudegimais.
Kita nuolat netenka sąmonės
dėl šoko ir dehidratacijos.
- O kas trečias? - Jai viskas gerai.
- Irgi moteris? - Taip.
Slėpėsi miške.
Vežam tau namų darbą,
tad atidaryk laboratoriją.
Pasakok.
Būsime po penkių minučių.
Baigiame ryšį.
Tai kas nutiko?
Dabar, Miltonai.
- Mišona? - Aš čia.
Palaikyk.
Kodėl mus čia laiko?
- Norime išeiti. - Tu dar nepasveikai.
Lauke tamsu. Palaukite iki ryto.
Kur mes?
Aš negaliu to pasakyti.
- Jis pats su jumis pasikalbės. - Kas?
Eikite pas pacientą, gydytoja.
Turbūt pamanei, kad tau pasivaideno.
Ko gero, to tikėjaisi.
Bet ne. Aš gyvas ir sveikas.
Pasaulis tampa vis mažesnis, tiesa?
Ne tiek ir daug mūsų liko.
Kai jie mane rado,
buvau beveik mirtinai nukraujavęs.
Buvau išbadėjęs.
Galvojau pasivaišinti
kulka.
O tada kaip reikiant išsimiegoti.
Sulaukti Derelo aname pasaulyje.
Ar matei mano brolį?
Labai seniai.
Aš taip pat.
Jis grįžo tavęs.
Kartu su Riku.
Tavęs jau nebebuvo.
Na,
kai kas ten liko.
Taip, Rikas.
Tai jis prirakino mane ant stogo.
Taip.
Jis bandė...
Derelas matė tai.
Mano broliukas labai geras.
Jis norėjo tęsti paiešką,
tačiau prasidėjo sunkumai, mirė žmonės.
Daugelis jų.
Džimas, Deilas,
Džekė, Sofija,
Eimė.
Tavo sesuo?
Taip.
Ji buvo gera mergaitė.
Užjaučiu.
Tai dar ne viskas. Toli gražu ne viskas.
Teko išvykti iš Atlantos.
Suradome fermą.
Derelas parodė save.
Tapo visapusiu grupės nariu.
O dabar jis miręs.
Nemanau.
Dėl bandos bėgome kas sau.
Seniai?
Prieš septynis-aštuonis mėnesius.
Aš atsiskyriau nuo kitų.
Mane paliko.
Žinau, ką tai reiškia.
Abejoju.
Ko iš mūsų nori?
Velnias.
Sėdi tarp keturių sienų,
gavo stogą virš galvos,
taip pat vaistus,
o jai įdomu, ko aš iš jos noriu.
Aš tave ir tavo draugę iš purvyno ištraukiau.
Išgelbėjau jus.
Nenorit pasakyti ačiū?
Tu taikeisi į mus iš pistoleto.
O ji pasirodo moka kalbėti.
O kas per pastaruosius metus nesitaikė iš pistoleto?
Pakelkite rankas. Kas?
Niekas?
Šumpertai, Krouli?
Taikėtės?
Po velniais...
aš prišlapinčiau į kelnes,
jei kas prie manęs prieitų su rankomis kišenėse.
Štai ko reikia bijoti.
Ačiū.
Žinoma.
Kaip jaučiatės?
Norėtume atgauti ginklus.
Žinoma.
Kai tik norėsite išeiti.
Tuomet iki.
Jūs mus laikote užrakintas.
Ar ant langų yra grotelės?
Jumis rūpinasi.
Mus stebi sargybiniai.
Kad apsaugotume mūsiškius. Mes jūsų nepažįstame.
Apie jus sužinojome pakankamai ir norime išeiti.
Matėme, kaip peiliu dūrėte dviem žmonėms į galvas.
Kam to reikėjo?
Jie atgijo.
Jiems neįkando.
Nesvarbu.
Visi atgyjame, nepaisant mirties priežasties.
Aš išlaisvinau juos nuo kančių.
Pirmą kartą sunku priimti šį faktą, bet tai tiesa.
Jūs ne įkaitės, o svečiai.
Panorėsite išeiti - durys atviros.
Tačiau sutemus mes užsidarome.
Nes pritraukiame pernelyg daug dėmesio.
O jums tikrai reikia gerai išsimiegoti.
Tokios būklės jūs ir dienos nepratempsite.
Ryte paprašysite nuvesti jus pas mane.
Grąžinsime ginklus,
duosime kulkų, maisto į kelionę,
vaistų, raktelius nuo mašinos, jei tik norėsite.
Išlydėsime tinkamai. Be jokių pykčių.
Sveikos atvykusios į Vudberį.
Sekite paskui.
Pakeisk Pitą prie galinių vartų.
Pasiimk prožektorių.
Jūs kariškiai?
Vargiai. Turime keletą veteranų,
tačiau dauguma - savamoksliai.
Jie turi didelio kalibro ginklus.
Kai kurie ateina su savo ginklais,
bet daugiausiai jų surenkame pakeliui.
O kita miesto dalis ir gatvės?
Viskas saugoma taip pat?
Negali būti.
Gali
ir dar kaip.
Ateina vienas iš jų, gubernatoriau.
Galiu?
Ačiū.
Gubernatorius? Taip jie jus vadina?
Kartais pravardė prilimpa prieš tavo valią.
Bazas - pravardė, o gubernatorius - titulas.
Skirtumas didžiulis.
Pataikiau.
Jis atsivedė draugelių.
Švaru.
Surinksime juos ryte.
Nes kitaip jie pradės pūti.
Dėl dvoko žmonės nerimauja.
Kokie žmonės? Čia nieko nėra.
Tai miestas vaiduoklis.
Paskui mane.
Jums čia bus patogiau.
Ne Radisson viešbutis, bet karštas dušas yra.
Vandens nedaug, tad nešvaistykite veltui.
Turime maisto, vandens, švarių drabužių.
Tikiuosi, to užteks.
Suprantu, kad su kardu jaustumeisi ramiau,
bet čia jums niekas negresia.
Dėkojame.
O kaipgi pilotas? Jis išgyvens?
Gydytojas Styvensas daro viską, ką gali.
Suprantu, kad turite daug klausimų, bet turiu daug darbo.
Jei ko prireiks, už durų bus mano žmogus.
Iki rytojaus.
Viskas tikra.
Jūs pernelyg ilgai ten buvote.
Tuo tarpu, gubernatorius rūpinosi miestu.
Kiek žmonių čia gyvena?
73-ys.
Elyna greitai gimdys, tad bus 74.
Darbo dar daug,
bet Roma buvo pastatyta ne per vieną dieną.
- Geras palyginimas. - Mes to nusipelnėme.
Jau mėnesį niekam nepavyko prasibrauti čia.
Nuo žiemos pradžios niekas nemirė.
Kaip tai įmanoma?
Gubernatorius įvedė komendanto valandą.
Sutemus visi turi būti namuose.
Jokio triukšmo ar ryškios šviesos.
Ginkluoti apsauginiai nuolat budi aplink teritoriją.
Vakar mačiau, ką daro jūsų apsauginiai.
Suvarpė numirėlį kaip sūrį.
Sakysiu atvirai.
Tie žmonės rizikuoja gyvybėmis kiekvieną dieną,
kad apsaugotų šį miestą.
Jie prarado daug draugų.
Kiekvienas tvarkosi kaip išmano.
Tačiau to neaptarinėju su gubernatoriumi.
Viskas ėjosi kaip per sviestą.
Tvoros laikėsi.
Žmonės buvo apsaugoti. Maisto ir kitų atsargų buvo pakankamai.
Tuomet viduje vienam žmogui įkando.
Nežinau kaip.
Jis neteko proto.
Lageryje įsivyravo panika.
Kažkas atidarė vartus, kad pabėgtų,
ir pasirodė dar daugiau užkrėstųjų.
Žmonės tapo bepročiais.
Per kelias valandas ta vieta virto pragaru.
Mano komanda paėmė atsargas ir mašinas,
ir mes palikome savo postą.
Kiek jūsiškių pabėgo?
Mano grupėje buvo apie 10.
Maždaug už 100 kilometrų nuo posto
užstrigome greitkelyje.
Sėdau į sraigtasparnį, kad apžvalgyčiau apylinkes.
Jis nukentėjo maišto metu, bet neturėjome kito pasirinkimo.
O mano vyrukai?
Ne.
Aš paieškosiu likusių.
Atvešiu juos čia.
Jie pasiliko ten,
laukia tavęs nesaugioje vietoje.
Pasakyk man, kur jie, ir aš pažadu
atvežti juos čia,
jei jie vis dar gyvi.
Ar užbaigei namų darbus?
Deja, šuo jau valgo jį.
Kaip tu mane pavadinai?
Grįžtame į mokyklos laikus?
Gal dar ir pietų pinigus atimsi?
Atleiskite, gubernatoriau.
Turbūt veltui iššvaisčiau savo laiką.
Taip nieko ir neišmokai.
- Jis bandė užsirūkyti. - Iš tavęs tikėjausi daugiau.
Jei ilgai erzinsi mešką, ji tave sudraskys.
Atmink tai. Papasakok apie merginą.
- Ji vardu Andrėja. - Pažįsti ją?
Ji iš grupės Atlantoje?
Taip.
Iš tos, kuri paliko mane ant stogo,
ir privertė save susižaloti.
- Ji pažįsta tavo brolį Derelą? - Taip, pažinojo.
Tuomet pasikalbėk su ja dar kartą.
Gal ką sužinosi.
Parodyk man ką nors.
Ir ką pasakysi?
Mane tai nustebino.
Didelis pliusas už išradingumą.
Rankos nukirstos, kad tavęs nesučiuptų.
Žandikauliai išrauti, kad neįkastų.
Jei iš jų atimti galimybę ėsti,
jie praranda norą tai daryti.
Ir daugiau nebepuola.
Galima ramiai būti šalia jų.
Kažkuria prasme jie tampa paklusniais.
Tyleniai.
Paklusnūs.
Arba tyleniai, jei jums tai labiau patinka.
O kam jie jai?
Repelentas.
Maskuotė.
Vaikštai su numirėliais,
tave palaikys tokiu pačiu.
Tavęs neaptiks. Gera mintis.
Jie gana liesi.
Kodėl jie nemiršta iš bado?
Miršta,
bet lėčiau nei mes.
Regis, bandome sutramdyti chaosą logika.
Tai ne taip jau ir blogai.
Tačiau ką tai mums duos? Daugiau klausimų, teorijų,
bet jokių atsakymų.
Kol kas ne.
Jei pakalbėčiau su tomis moterimis...
Tuo užsiima Merlas.
Nesiginčysiu su jumis, gubernatoriau.
Dar ir kaip ginčysies.
Tam tu man ir reikalingas.
Ir tavo arbata.
Ką gi.
Su visa derama pagarba,
leisti Merlui kalbėti su tomis moterimis
be priežiūros - didžiulė klaida.
Visada sakote, kad instrumentų dėžėje būtinas plaktukas,
tačiau ar konkrečiai užduočiai reikalingas būtent jis?
Aštuoni mėnesiai?
Sunku patikėti, kad jūs išgyvenote taip ilgai.
Nes mes moterys?
Nes jūs vienos.
Mes buvome dviese.
Dviese prieš visą pasaulį.
Sunkoka.
Mums puikiai sekėsi.
- Mes nustebę. - Labai.
Išgyvenimas - labai sunkus dalykas.
Kiekvieną rytą keliesi su mintimi,
ar šiandien ateis tavoji valanda.
Mirsi greitai ir be skausmo,
ar mirsi skausminga ir lėtam mirtimi?
Ar užteks proto kam nors sutraiškyti makaulę,
ar teks pavirsti vienu iš jų?
Manote, kad jie ką nors atsimena?
Apie tai, kuo jie buvo anksčiau?
Apie tai negalvoju.
Miltonas mano, kad juose yra likusi dalelė asmenybės,
kuri yra įkalinta.
Kaip atgarsis.
Juk jūs apie tai galvojot?
Taip. Buvo vienas atvejis.
Kol jis nepabandė man įkasti.
Ir jūs jį nužudėte?
Aš laikau juos padarais,
nes niekas nemėgsta jų vadinti...
vardais.
O tiedu su grandinėmis ant kaklų. Kas jie buvo?
Jūs juos kontroliavote,
bandėte išgauti naudos.
Jūs juos pažinojote, tiesa?
Leisk joms valgyti.
Atleiskite.
Kokie jūsų planai? Manote, kad miestas atlaikys,
jei čia ateis banda?
Atlaikys.
Kokia jūsų paslaptis?
Didelės ir storos sienos.
Tas kariškis irgi turėjo sienas,
ir mes žinome, kuo tai baigėsi.
Žinome.
Tikroji paslaptis - tai, kas vyksta pačiame mieste.
Mes bandome susigrąžinti ankstesnį gyvenimą.
Susigrąžinti tai, kuo mes buvome.
Žmonės laukia, kol juos išgelbės.
Čia jie turi namus, medicininę priežiūrą,
vaikai eina į mokyklą, o suaugusieji turi darbus.
Turime tikslą. Esame vieninga bendruomenė.
Ginklų ir amunicijos daugiau nei reikia.
- Niekada nepamaišys. - Ir turite sienas.
Bei žmones, kurie pasiruošę viskam, kad jas apgintų.
Sukelti mums pavojų, sunaikintų mūsų bendruomenę...
tik per mano lavoną.
Regis, gerai įsitaisėt pasaulio pabaigos akivaizdoje.
Atrodau gerai įsitaisęs?
Ką pasėsi, tą ir pjausi.
Mes esame sėklos.
Žiema praėjo, laikas nuimti derlių.
Laikas viltis?
Mes susigrąžinsime tai, kas mums priklauso.
Civilizaciją.
Mes vėl iškilsime.
Tik šįkart nevalgysime vienas kito.
Tuomet už civilizaciją.
Atleiskite.
Kaip jums arbata?
Atleiskite, kad tenka nutraukti pusryčius, tačiau tai skubus reikalas.
Norime susigrąžinti ginklus.
Paruošime maisto kelionei, o ginklai lauks jūsų lauke,
tačiau iš pradžių pailsėkite.
Atgaukite jėgas.
Apsižiūrėkite. Ir kas žino?
Galbūt jums čia patiks.
Aš juo nepasitikiu.
Kodėl?
Ar esi kuo nors pasitikėjusi?
Taip.
Pagalvok pora dienų. Daugiau nieko neprašau.
Bent jau pasijausime savimi.
O aš ir taip jaučiausi savimi.
Man taip nepasirodė, kai Miltonas paklausė apie vaikštančiuosius.
Keista, kad neįsmeigei į jo akį šakutės.
Tai ne jo reikalas.
Ir ne mano.
Mes kartu septynis mėnesis. Tiek daug išgyvenome.
O man atrodo, lyg aš tavęs nepažinočiau.
Atleisk, bet tai tiesa. Tu apie mane žinai viską.
Tu žinai pakankamai.
Tie numirėliai su mumis buvo ištisą žiemą.
Saugojo mus, o tu juos be jokių dvejonių nudėjai.
Tai buvo lengviau nei manai.
Atvažiuoja mašina, kaprale.
Gerai. Būkite budrūs.
Nešaudykite.
Pasisakykite, kas esate.
Mes radome jūsų draugą.
Velsas. Leitenantas Velsas.
Jo sraigtasparnis sudužo.
Kur jis?
Mes įkūrėme nedidelį miestelį. Velsas rimtai sužeistas.
Jis gyvas.
O visi kiti neišgyveno. Užjaučiu.
Velsas pasakė, kur jūsų ieškoti.
Paprašė atvežti jus pas jį.
Jie rado Velsą. Jis pas jus. Jį rado.
Žinoma. Radome ir jus.
Nešvaistyk kulkų.
Paimk kitus ginklus.
Klausau, pone.
Išlaisvink tą jaunuolį nuo kančių.
Pažiūrėkime, ką mums padovanojo dėdė Semas.
Vakar atvežėme tris naujus žmones.
Vienas iš jų buvo sraigtasparnio pilotas su nacionalinės gvardijos apranga.
Nors jis ir kabinasi į gyvenimą,
jis papasakojo apie savo konvojų greitkelyje,
apie savo žmones.
Aš pažadėjau atvežti juos gyvus.
Bet jie neturėjo mūsų sienų ar tvorų.
Kandžiotojai atėjo ten pirmi.
Jie turėjo sunkvežimius, kuriuose buvo ginklų, maisto, vaistų - to, ko mums reikia.
Mes jų nepažinojome,
tačiau mes gerbsime jų pasiaukojimą
ir vertinsime tai, ką gavome.
Greitai sutems, tad eikite į namus.
Būkite dėkingi už tai, ką turite.
Saugokite vieni kitus.
Dar neišėjot.
- Galiu kuo nors padėti? - Ne, ne šiąnakt.
Sunki diena?
Pastaruoju metu visos dienos tokios.
Labanakt.
Tai koks jūsų vardas?
Atleiskite už smalsumą.
Aš niekada to nesakau.
Niekada nesakyk niekada.
Niekada.
Tekstą vertė: stasius Daugiau apie komandą ir darbus sužinote www.t-team.lt