Tidigare i "The Walking Dead"...
Jag tar ut honom och skickar iväg honom. - Det är min fru, min son.
- Jag gick i skolan med Maggie! - Nej, Shane!
- Det är min sak! - Du kan inte skydda dem.
Shane! Hoppa in!
Jag måste nog döda pojken men jag funderar på det i natt.
Ska du vara med oss måste du lita på mig.
- Jag berättade ju... - Du snackade skit!
- De var obekanta, mötte dem på vägen. - Hur stor var gruppen?
Nej, kom igen...!
- Hur många?! - 30 personer.
- Var? - Vet inte, jag svär.
- Vi stannade alltid bara en natt. - Spanade ni efter permanent vistelse?
- Vet inte. De lämnade mig. - Har du nånsin tagit bort en sårskorpa?
- Jag försöker samarbeta! - Börja mycket sakta.
- Förr eller senare river man av den. - Okej, de har vapen.
Tunga grejer, automatvapen. Men jag gjorde inget.
Dina killar sköt på mina. De försökte ta gården, och du bara följde med?
- Och du säger att du är oskyldig. - Ja! De tog med mig.
Inte bara killar, en hel grupp. Män och kvinnor, barn också, precis som ni.
Trodde jag hade större chans med dem. Men...
Vi stack iväg och letade... Bara männen.
En kväll hittade vi en camping.
En man och hans två döttrar. Tonåringar.
Riktigt unga och söta.
Pappan var tvungen att se på när killarna...
Och de dödade dem inte efteråt. De tvingade honom bara att se på-
-medan hans döttrar... De bara lämnade honom där.
Men jag rörde inte flickorna. Nej, jag svär att jag inte...
Snälla. Du måste tro mig. Jag är inte sån.
Snälla, du måste tro mig.
Svensk text: Simontax
Alltid nya texter på www.Undertexter.se
- Så vad ska ni göra? - Vi mår nog bättre av att veta planen.
- Har vi en plan? - Ska vi ha honom här?
Vi vet nog snart.
De är 30 personer. De har tungt artilleri och verkar inte vänskapliga.
Rullar de förbi här dör våra killar, och kvinnorna önskar att de gjorde det.
- Vad gjorde du? - Vi pratade lite.
- Ingen går i närheten av killen. - Vad ska du göra, Rick?
Vi har inget val. Han är ett hot. Vi måste eliminera hotet.
- Ska du bara döda honom? - Det är avgjort. Jag gör det idag.
Du kan inte göra det. Du vill inte, det vet jag.
Jag tänkte hela natten. Nu ser jag ingen annan utväg.
- Du kan inte besluta att ta någons liv. - Gruppen var med på det.
För att de inte sa emot? De fick inte för dig.
- Det måste bli en process... - Hur? Vi kan inte kalla vittnen-
-stå inför domare... - Blir han skyldig genom anknytning-
-och dömd till döden? Han är bara ett barn!
- Får jag prata med de andra... - Vi kan inte förhala det. De är rädda.
- Därför måste de få diskutera. - Nej, de måste få vara trygga.
- Det är jag skyldig dem. - Tänk på din son!
Budskapet du ger honom? Skjut först, tänk sen.
Jag ber om en dag att få prata med alla. Ge mig det. Tänk på Carl.
Det gör jag.
Vi pratar igen vid solnedgången. Vad som sen sker, det sker.
- Gör mig en tjänst. - Flyttade du på vapenväskan?
Ja.
Du måste vakta Randall, skydda honom.
- Varför? - Rick låter mig prata med de andra-
-försöka prata förnuft med dem.
- Men om Shane får veta... - Skulle han skjuta killen själv?
Att döda killen måste vara hans idé. Håller du med honom om det?
Han är ett hot. Säg inte att det här är all ammunition.
- Du är medborgarrättsadvokat. - Var.
Du kämpar med ord, idéernas bärkraft.
Att använda vapen? Det är hans sätt.
Ska vi prata om att rädda en kille, som leder sina kompisar till vår dörr?
- Så gör ett civiliserat samhälle. - Vem säger att vi är civiliserade nu?
Nej, världen vi kände är borta, men att behålla vår mänsklighet...?
Det är ett val.
Jag ska vakta din fånge, men inte för att jag tycker du har rätt.
Hallå?
Kan jag få lite vatten? Snälla.
Jag är väldigt törstig.
De tänker döda mig, va?
Är han ett barn?
Han är inte ett barn. Det är bara ett talesätt.
- Får jag se honom? - Nej. Det här är vuxengrejer.
Låt oss ta hand om det här.
Dale, va? Har han satt dig som dödsvakt?
Låt mig fråga, om jag går in där nu och tar hand om det, stoppar du mig då?
Jag hade en bra lärare.
Så vadå?
- Köper du Dales snyfthistoria? - Jag sa att jag höll med er om det här.
Men du är ändå här för hans skull? Så rart.
Du ser väl vad som händer? De tänker inte genomföra det.
Jag säger bara...de kommer att balla ur. Gör de det så får vi rejäla problem.
Var gång vi får problem, vem ligger bakom?
- En del säger nog att det är du. - Nej, ingen lyssnar på mig.
Killarna bestämmer reglerna, killarna har alltid svaren-
-även om svaren ibland är fel. - Vad ska du göra? Rick är ledaren-
-det är Hershels gård.
Ska du låsa in dem i ett rum och ta gevären?
- Jag vet inte. Det kan gå överstyr. - Nej, jag låter det inte ske. Hör på.
Ingen får bli skadad. Rick är min vän. Hershel...han är bra.
- Och Dale? - Dale är stor i käften men ofarlig.
Jag vill bara veta hur det är att sova utan ett öga öppet.
Vill vi inte det allihop?
Det är upp till dem. Jag kanske har fel och oroar mig i onödan.
Vilken fin cowboyhatt. Jag heter Randall. Vad heter du?
Sheriffkillen, är det din pappa? Jag gillar honom.
Ja, det är en bra kille. Det ser jag. Är din mamma här också?
Du har tur som fortfarande har familj. Jag förlorade min.
Jag vet inte vad de säger om mig men jag gjorde inget. Jag svär.
Din pappa tänkte låta mig gå tills hans vän började gräla med honom.
Det gick illa. Jag blev orolig. På mitt läger har vi gott om förråd.
Hjälper du mig så tar jag med dig och de dina till mina vänner.
Vi tar bra hand om er, skyddar er, du behöver bara...
Du måste bara hjälpa mig härifrån. Ha sönder låsen eller hitta nyckeln.
Kom igen, snälla?
- Vad gör du här. Vad sa du till honom? - Jag sa inget.
- Jag skjuter dig på fläcken! - Inte nu, Shane!
- Öppna munnen! Gillar du att snacka!? - Backa undan!
Ut härifrån...!
- Vad fan gör du? - Säg inget till mina föräldrar.
- Du kunde ha skadats därinne. - Jag klarar mig.
Gå inte i närheten av honom igen. Förstått? Fan också!
- Säg inget till mina föräldrar. - Carl...
Det handlar inte om att råka i knipa. En sån kille säger vad som helst.
Han försöker få din sympati, få dig att tappa vaksamheten.
Tappar du vaksamheten här så dör folk. Gör mig en tjänst och hämta din mamma.
Carl...sluta försöka få dig dödad.
- Min tanke var att komma iväg från er. - Det krävs mer än så.
- Skickade Carol hit dig? - Inte bara Carol är orolig för dig-
-din nya roll i gruppen. - Jag behöver ingen psykoanalys.
Gruppen har splittrats. Jag klarar mig bättre på egen hand.
- Du verkar inte bry dig. - Ja, för det gör jag inte.
Så liv eller död, du bryr dig inte om vad som händer med Randall?
- Nej. - Varför inte hjälpa mig rädda hans liv?
- Om det nu inte spelar nån roll. - Jag trodde inte du var desperat.
- Din åsikt spelar roll. - Ingen vänder sig till mig.
Jo, Carol. Och jag just nu.
- Uppenbarligen lyssnar Rick på dig. - Rick lyssnar på Shane. Varför inte?
Du brydde dig om vad som hände med Sofia.
Vad det innebar för gruppen. Tortera folk? Det är inte du.
Du är en hygglig karl. Precis som Rick.
- Shane... Han är annorlunda. - För att han dödade Otis?
- Sa han det? - Han berättade en historia...
Om hur Otis täckte honom, räddade honom. Han dök upp med den döde killens gevär.
Rick är inte dum. Fattade han inte är det för att han inte ville.
Som jag sa, gruppen är splittrad.
Vännen, var är din pappa?
- Däruppe. - Då så.
Så...nätterna blir kallare och vi är utsatta...
Vi kanske kan röja upp här och ha utkiksposter.
Eller prata med Hershel om att bo i huset.
- Ja. - Bra.
Är det verkligen det bästa sättet? Att...hänga honom?
Jag har ingen aning. Det är första gången.
- Jag vet vad du anser om dödsstraffet. - Och jag vet att världen förändrats.
Efter allt som hänt är du och Shane överens om det här.
- Så du stödjer beslutet? - Om du tycker det är bäst.
Du berättade aldrig vad som hände på vägen mellan dig och Shane.
Han blir inget problem mer.
Vi kommer att få träffa Sofia i himlen igen en dag.
Hon är på ett bättre ställe.
Nej, det är hon inte. Himlen är en lögn och tror du på den är du en idiot.
- Du måste kontrollera pojken. - Carl? Vad hände?
- Han är ohövlig. - Sa han nåt?
- Nåt elakt om Sofia. - Vi reder ut det...
- Nej, visst inte. - Jag ska prata med honom.
Vi reder ut det om du lugnar dig så att jag...
Säg inte åt mig att lugna mig. Var inte nedlåtande.
Alla undviker mig eller behandlar mig som om jag var tokig.
Jag förlorade min dotter, inte vettet!
Carl, kom hit.
- Var du ohövlig mot Carol? - Nej.
Hon påstår det. Du får inte vara ohövlig mot folk.
Jag sa att det är dumt att tro på himlen. För så är det.
Låt oss fundera lite på det. Hon förlorade nyss sin dotter.
Hon vill tro att hon fortfarande lever.
- Men hon... - Prata inte. Tänk.
- Det är en god tumregel. - Mamma vill att du pratar mer.
Byt inte ämne. Du är skyldig Carol en ursäkt. Du gjorde fel, fixa det.
Är det därför du ska döda killen? Fixa ditt misstag?
Det är en annan sak.
- Hur ska du göra? Hänga honom i ladan? - Ordna du bara upp allt med Carol.
Prata inte. Tänk.
- Fattar du? - Ja.
- Vad har hänt? - Ett dussin tjurar bröt sig ut.
Jag har grälat på flyktingarna hela morgonen.
Men du vill inte prata boskap.
- Pojken. - Fången?
Jag vill inte veta. De ska visst bestämma hans öde.
- Jag överlåter det åt Rick. - Men det här är ditt hem.
Jag vill ha bort honom från mina flickor. Jag bryr mig inte om hur.
- Det är en avrättning. - Jag vill inte veta.
Men du kan inte stå vid sidan om. Du är en man med principer.
Javisst är jag det. Eller trodde att jag var det.
Men jag har gjort för många misstag.
Kan du åtminstone prata med Randall innan du bestämmer dig?
Nej, det överlåter jag åt Rick.
Vad är det, Dale?
- Jag vill att du ändrar dig. - Menar du allvar?
- Vi är inte överens om mycket... - Det var väl årets underdrift?
- Men...du ska väl ingenstans? - Nix.
- Och jag ska ingenstans. - Nej.
- Så låt oss prata om det här som män. - Visst.
- Förnekar du att vi är i fara, Dale? - Nej, men vi är ett dussin, han är en.
- De är 30. - Hans död ändrar inte på det.
- Nej. - Men det förändrar oss.
Du har stake, Dale. Det medger jag.
Om en stund samlas alla, och du kan prata om det här.
Övertygar du dem om att låta killen leva ska jag inte säga ett ord till om det.
Men du har fel.
Och när killen dödar nån behöver jag inget säga nåt för det är ditt fel.
Du har fel här, Dale. Jättefel.
Myrlejon, myrlejon - gå hem.
- Hur mår hon? - Hon verkar vara på bra humör idag.
Eller hur, myrlejon?
Låt mig veta om jag kan göra nåt.
Var kommer din släkt ifrån?
Michigan. Men dessförinnan, Korea.
Immigranter byggde det här landet. Glöm aldrig det.
- Vår släkt kom från Irland. - Maggie Greene, det förstod jag.
Min farfar tog med sig den här från det gamla landet.
Han gav den till min far, och han till mig.
Jag pantsatte den för att betala för en supkväll jag har glömt.
- Du köpte tillbaka den. - Min döda fru, Josephine, gjorde det.
Maggies mor.
Hon gav den tillbaka åratal senare när jag blev nykter.
Hon var en god kvinna.
Maggie är mycket lik henne.
När vi var på den där baren och senare tänkte jag på en massa saker.
Du blir far en gång och förstår.
Ingen man är god nog för ens flicka...
Förrän en är det.
Ta den, innan jag ändrar åsikt om dig.
Tack.
Det är nästan dags.
- Jag vet att det inte är lätt för dig. - Det är inte lätt för nån.
Men jag har tänkt igenom det. Jag har valt.
- Jag är beredd att göra det. - Det behöver inte bli du som gör det.
- Shane, Daryl... - Det måste bli jag.
Jag tog hit honom, det kanske var dumt. Jag måste skydda alla här.
- Det jag ska göra. - Dale då?
Han får det svårt.
- Du sa att du stödjer mig. - Det gör jag.
Men du sa inte att jag valt rätt.
Det här är rätt val.
- Vi samlas allihop. - Kom, Carl. Var hos Jimmy.
- Men jag vill lyssna. - Inte den här gången. Kom nu.
Hur gör vi? Röstar?
- Måste det vara enhälligt? - Majoritetsbeslut?
Vi ser var alla står, sen kan vi diskutera alternativen.
Som jag ser det finns det bara en utväg.
Döda honom, va?
- Varför rösta? Vindriktningen är klar. - Vill folk rädda honom måste jag veta.
Det är en liten grupp. Kanske bara jag och Glenn.
Jag tror du har rätt för det mesta men det här...
- De har skrämt upp dig. - Han är inte en av oss.
Och vi har förlorat för många redan.
Du då? Håller du med om det här?
- Kan han inte fortsätta vara fånge? - En mun till att mätta.
- Det kan bli en mager vinter. - Vi kan ransonera mer.
Han kan bli en tillgång. Låt honom visa vad han kan.
- Ge honom arbete? - Han får inte vara fri.
- En får bevaka honom. - Vem ställer upp?
- Jag. - Ingen ska gå omkring med killen.
Han har rätt. Jag är inte trygg med honom obunden.
Vi kan inte kedja honom vid vristerna och döma honom till straffarbete.
Säg att han får vara med oss. Han kanske är hjälpsam och trevlig.
Vi släpper på vaksamheten, han kanske rymmer och tar hit de sina.
Så lösningen är att döda honom för att förhindra ett brott han aldrig utför?
Gör vi det här finns inget hopp. Rättvisan är död, likaså civilisationen.
Herregud...
Kan ni köra honom längre bort? Lämna honom som ni tänkte?
Ni kom knappt tillbaka den här gången.
Det finns zombier. Ni kan få stopp. Köra vilse.
- Eller hamna i bakhåll. - De har rätt. Riskera inte de våra.
Om ni gör det, hur gör ni det då? Får han lida?
- Vi kan hänga honom, knäcka halsen. - Jag har tänkt på det.
Ett skott vore kanske mer humant.
- Kroppen då? Begraver vi honom? - Vänta!
- Ni pratar som om det var avgjort. - Du har pratat i cirklar hela dagen.
- Vill du cirkla runt igen. - Det är en ung mans liv-
-och det är mer värt än fem minuters konversation.
Ska vi ha det så? Vi dödar nån för vi vet inte vad vi ska göra med honom?
Ni räddade honom och se på oss nu. Han har torterats, han ska avrättas.
På vad sätt är vi bättre än dem vi är så rädda för?
- Vi vet vad som måste göras. - Nej, Dale har rätt.
- Vi måste vända på alla stenar. - Vad är den andra lösningen?
Vi har inget giltigt alternativ än. Jag önskar så vore.
- Då tänker vi ut ett! - Sluta, bara sluta.
Jag är trött på all diskussion och gräl.
Jag bad inte om det här. Ni kan inte be oss besluta nåt sånt här.
Var snälla och bestäm, en av er eller båda två, men låt mig slippa.
Att inte säga sin mening, eller döda honom själv, det kommer på ett ut.
Det räcker.
Den som vill tala innan vi fattar slutgiltigt beslut får chansen nu.
- Du sa att vi inte dödar de levande. - Det var innan de ville döda oss.
Gör vi det här, så är människorna och vår värld döda.
Och den nya världen är ful. Den är... ogästvänlig. Den anpassade överlever.
Den världen vill jag inte leva i och det tror jag ingen av er vill. Jag kan inte.
Snälla.
Låt oss bara göra det rätta.
Är det ingen som håller med mig?
Han har rätt.
- Vi måste hitta ett annat sätt. - Nån annan?
Ska alla se på också?
Gå då och göm er i tälten och försök glömma att vi slaktar en medmänniska.
Jag vill inte ha del i det.
Gruppen är splittrad.
Sakta i backarna.
- Vänta...! - Ställ honom där.
- Det är snart över. - Vadå?
Ta det lugnt.
- Vill du stå upp eller knäböja? - Nej, snälla.
Vill du säga några sista ord?
Nej, snälla...! Låt bli!
Gör det, pappa.
Nej nu, vad sa jag till dig?
För undan honom.
Upp med dig.
Vi förvarar honom så länge.
Jag söker upp Dale.
Carl, gå in. Nu, är du snäll.
Han följde efter oss. Han ville se på.
- Jag kunde inte. - Det är lugnt.
Det är lugnt.
- Ta Carl. - Kom nu!
T-dog, hämta en bössa!
Gå in i huset, lås dörren och stanna inomhus.
- Vad var det? Vad hände? - Jag vet inte. Stick!
Nej!
Dale!
Hjälp! Hitåt!
- Hjälp! Spring! - Håll ut, kompis. - Vem är det?
- Rick! - Lyssna till min röst.
Lyssna på mig...
Håll ut. - Hämta Hershel!
- Han behöver blod. Måste opereras. - Håll ut.
Hör på mig. Lyssna till min röst.
Hershel! Vi behöver Hershel!
- Se på mig. - Vi hjälper dig, Dale, vi är här.
- Bara håll ut. - Vad har hänt? Vad kan vi göra?
Det ordnar sig, Dale.
- Kan vi flytta honom. - Det klarar han inte.
Du måste operera här. - Tillbaka till huset, Glenn!
- Nej! - Å, Gud!
Han plågas.
Gör nåt!
Kom igen.
Å, Gud!
Förlåt, broder.