Tidigare i "The Walking Dead"...
Är det nån därinne? Vi letar efter våra vänner.
- Stick härifrån! - Vi måste dra! Zombier överallt!
- Förlåt! - Vi kan inte lämna honom!
Vi ger honom ett fältkök och skickar iväg honom.
- Han vet var vi är. - Han är inget hot.
Han tror att barnet är hans. Han är farlig.
Svensk text: Simontax och Incubator
www.Undertexter.se - Alltid nya texter
- Jag trodde vi skulle åka längre. - Det ska vi. Tre mil bort.
Varför stannar vi då?
Jag ville prata. Jag har väntat en vecka på det.
- Jag vill bara prata. - Det behövs inte.
- Jodå. - Nej, det behövs inte.
Han hade svimmat när ni kom med honom, han vet inte var gården ligger.
Det var inte det jag ville prata om.
Jag hörde vad som hände vid skolan.
Var det för att överleva?
Ja.
En av oss skulle inte klara sig. Jag var tvungen att offra honom.
Ett skott i benet, Carl lever...
Egentligen så...
...hade han ingen orsak att vara här.
Där... Hursomhelst.
- Skulle inte jag ha gjort det? - Nej, det hade du inte.
- Kan jag inte skydda Lori eller Carl? - Det sa jag aldrig.
Eller mitt barn? Ska det bli jag också?
Förvänta dig inte att du ska kunna spela snäll gosse och överleva.
Jag är inte snäll längre.
För att rädda Carl hade jag gjort vad som helst...!
Lori säger att du är farlig, men du ska inte vara farlig.
Inte för oss, inte för mig, inte längre.
Du kan väl se på mig?
Du och Lori...
Jag fattar vad som hände.
När jag förstått, och det gick fort, ville jag slå in käken på dig-
-låta tänderna kväva dig.
Men det gjorde jag inte.
Det var inte svaghet.
Det krävde allt av mig.
Det är min fru. Min son. Det är mitt ofödda barn.
Jag gör allt för att de ska hålla sig vid liv.
Du älskar henne inte. Du tror det, men det gör du inte.
Enda sättet vi kan fortsätta på...
...är att du godtar allt jag sa...
...så går vi vidare efter den överenskommelsen.
När det började var det som...
...några kusliga historier på nyheterna.
Sen gick allt så fort.
Allt...bara hände.
Två veckor senare på sjukhuset sköt soldater folk i korridorerna.
De sköt människor, inte zombier. Sen bröt sig zombier in.
Jag försökte få ut dig, men vi skulle inte klara oss.
Det fanns ingen möjlighet. Men jag kunde inte leva med det.
Jag kunde inte leva med vetskapen... men jag var tvungen.
Jag höll inte Lori och Carl vid liv, de höll mig vid liv.
Jag såg aldrig på henne före det. Om jag kunde skulle jag göra det ogjort.
Jag vill kolla repen.
Det ser bra ut.
- Sa Rick nåt om Glenn sen de kom hem? - Bara att det var illa.
Han är inte densamma. Han blev handlingsförlamad.
- Han skyller på mig. - Han kom tillbaka, det är viktigast.
Män måste göra vissa saker och antingen är det kvinnans fel eller också inte.
Det som händer därute händer där, och vi...
-...vi håller ut tills de är tillbaka. - Allt var bra. Jag kanske...
Glenn är vuxen och gör sina egna val, och har du nåt att be om ursäkt för?
Säg åt honom att vara karl och rycka upp sig.
Men säg inte "var karl". Det slutar aldrig bra.
- Låt mig bara ge det här till Beth. - Fortsätt du, jag ordnar det.
Vi borde använda knivarna mer.
Kommer en zombie tar vi knivarna. Det är tyst, vi sparar ammunition.
- Ja. - Vi behöver mat före vintern.
Varma kläder...bränsle. Vi kanske får det lugnt ett tag.
Kylan bör påverka dem.
De kanske blir långsamma av den. Förra januari kom det snö och is.
Min kusin fastnade på 85:an i ett dygn.
Satt i bilen med födelsedagstårta till sin flickvän vid Georgia Tech.
Han åt födelsedagstårta och lyssnade på "Sagan Om Ringen" på ljudbok.
Med lite tur får vi samma vinter som i fjol.
I december är det en annan värld. Tryggare.
Vi kanske hittar snöskotrar att fly med.
Det låter bra.
Knack knack.
Vad sägs om att äta upp maten och gå en tur? Vad tycker du?
Du mår bra av att vara ute.
Du är gravid.
Hur kunde du?
Jag har faktiskt inget val.
Spelar det nån roll?
Ja, naturligtvis. Ät nåt nu.
Det är mer än tre.
- Ja, jag letar efter ett ställe. - Ett ställe för vad?
Att ge honom en möjlighet.
Där.
Det här duger. Vi lämnar grabben här och letar förnödenheter.
Där borta.
Vänta. Som jag sa.
Med skjutvapen går det snabbt och lätt men det finns andra sätt.
En till, din tur.
Rick.
- Jag ser inga bett. - Det finns väl rivsår då.
Handen på den här, den andras kind.
De hade zombier här... brända kroppar nedanför backen.
Det måste väl vara rivsår.
Kunde du inte äta nåt? Du kommer att...
Jag vet hur svårt det är.
I dagar försökte jag nå min mamma per telefon.
- Jag kan bara anta... - Det är så meningslöst.
Du har Maggie, din pappa, Patricia och Jimmy.
Och du måste vara stark för dem.
Jag önskar jag kunde lova att allt slutar bra.
Det kan jag inte, men vi kan göra nuet drägligt, och det måste vi.
Tack.
Jag är strax tillbaka, så går vi den där turen.
Beth?
Ge den till mig, vännen. Du ska inte göra det.
Andrea, har du sett Maggie eller Hershel?
Inte Hershel, men Maggie och Glenn gick förbi för 20 minuter sen.
- Hitta henne, jag måste till huset. - Javisst.
Vad fan är det här?
Var inte dumma. Jag kan hjälpa er skydda det ni har.
Varför räddar ni mitt liv och lämnar mig att dö här? Man klarar sig inte ensam.
Det var därför jag var med de där killarna, jag var ensam.
Var inte dumma! Jag är inte som de! Jag är bara en vanlig kille!
Jag tittade på fotboll och surfade på nätet.
Jag bodde hos mamma! Jag förlorade henne precis som ni förlorade folk.
Jag gick i skolan med Maggie!
Jag gick i kyrkan. Jag satt på bänken vid collegebasebollen.
- Gick du i skolan med Maggie? - I skolan med Mag? Svara!
Hon kände mig inte. Hon visste inte att jag fanns.
Jag kände henne. Jag visste vem hennes pappa var.
Jag skulle aldrig nånsin göra nåt för att skada henne eller hennes familj.
Eller er! Jag är inte som killarna jag var med!
Han vet var gården är, Rick.
Tänk om han hittar tillbaka till de sina...
Nej, Shane!
Inte nu...!
När då?
När jag fått tänka över det.
- Låt honom inte döda mig! - Håll käften!
Vi åker tillbaka. Det är en mans liv. Jag behöver en natts betänketid.
Ska du ta med den här sopan? Han sköt mot dig, Rick.
Han var med dem som försökte döda dig. Ska han vara där Lori sover?
- Där Carl sover?! - Han stängs in i ladan-
-om inte du slår in dörren.
- Jag ska tänka över det. - Ja, gör det, Rick.
De rätta valen är de som håller oss vid liv!
Det är som det första ögonblicket, när man testas!
Sluta bete dig som att du vet reglerna!
Det finns inga. Vi är körda. Du vet inte ett skit längre.
- Jag bestämmer. - Du kan nog inte hålla dem säkra.
Helvete!
Nej!
Ge fan i mig!
Du får inte göra det här!
Du får inte bestämma längre. Det låter jag dig inte göra.
Tänk om pappa får reda på det?
Ska han ta livet av mig för att jag begick självmord?
Sluta upp med det där. Han skulle dö - jag likaså.
Det här handlar inte bara om dig. Alla förlorade mamma.
- Jag klarade inte av det. - Ger du upp?
Kom igen, slyna! Visa vad du har.
- Var är Hershel? - Han vill inget veta än.
- Låt dem lösa sina problem. - Är det att lösa problemen?
När Beth slutar gapa ska vi oroa oss.
- Du är så självisk! - Vi kunde hanterat det här bättre.
Varför tror du det?
Du skulle inte tagit bort kniven.
- Ursäkta? - Du hade fel...
...som att Dale tog min pistol. Det var inte ditt beslut.
Hon måste välja att leva själv. Hon måste hitta sina egna skäl.
- Ska jag knyta en snara åt henne? - Menar hon allvar löser hon det.
Det betyder inte att jag kan hindra henne eller visa att jag bryr mig.
Det har inte med saken att göra, Lori. Hon har så många val framför sig-
-och hon tror på självmord.
- Det är inget alternativ. - Hon behöver inte behandlas som ett barn.
Behöver hon ett laddat vapen? Du förstår om jag inte skickar in dig.
- Jag tog mig igenom det. - Och blev en tillgång för gruppen.
- Låt Maggie ta hand om det här själv. - Jag bidrar. Håller stället säkert.
Männen ordnar det här själva. De behöver inte din hjälp.
- Vad skulle jag göra? - Det finns mycket att stå i.
Menar du allvar? Världen går under och du snackar om smutsig tvätt?
Det blir en börda för alla. På mig, Carol, Patricia och Maggie.
Laga mat, städning och bry sig om Beth. Du bryr dig bara om dig själv.
Du sitter på husbilen och jobbar på solbrännan med ett gevär i knät.
Jag håller utkik efter zombier. Det är det som spelar nån roll-
-inte färsk mynta i saften. - Vi ger stabilitet.
- Vi försöker att skapa ett drägligt liv. - Skämtar du?!
Jag dödade två zombier när jag letade efter Rick. Jag kraschade Maggies bil...
- Kraschade hennes... Du är galen. - Nej, du är det.
Det är du som är egoistisk, på sättet du tar allt för givet.
Min man är därute för hundrade gången.
Min son blev skjuten. Tro inte att jag tar det för givet!
Du fattar inte, va? Din man återvände från de döda-
-din son också. Och nu har du ett barn på väg.
Resten av oss har förlorat många. Jag, Carol, Beth, men du tjatar du.
Du tror att du kan bestämma över alla hela tiden.
Vet du vad? Gå dit och berätta för flickan-
-att allting kommer ordna sig, precis som det gör för dig.
Hon kommer att skaffa en man, en son, barn och en pojkvän.
Hon behöver bara se det från den ljusa sidan.
Mamma skulle skämmas om hon fick reda på att hon uppfostrat en sån ynkrygg.
- Pappa då, Beth? - Han fick oss vänta på ett botemedel.
- Han vet att han hade fel. - När erkände han det sist?
- Han berättar vad de vill höra. - Och Jimmy?
Vi dejtade i tre månader och du tror att jag är gift med honom?
Jag då? Skulle du kunna göra det mot mig?
- Jag klarar inte en begravning till. - Det går inte att undvika.
Vad väntar vi på?
Vi borde göra det båda två. Samtidigt. Hjälpa varandra.
- Nej... - Det är svårt. Ingen vill men...
- Sluta! - Vårt val, sen är det över.
Eller så blir vi tvingade att göra det när gården är full av zombier.
- Ingen kan skydda oss. - Det är inte sant.
Jag hörde vad som hände.
Rick kommer rädda sin familj och de andra.
Vi är ensamma. Du, jag, Patricia...
...med bara pappa och Jimmy mot en hel värld av de sakerna.
Jag vill inte bli uppäten.
Jag vill bort härifrån...
...i den här sängen ikväll...
...med dig bredvid mig.
Snälla!
Vill ni smaka på det?!
Herrejävlar!
- Du kan inte övervaka henne hela tiden. - Jag kan inte lämna henne ensam.
Du är utmattad. Ta lite luft. Jag sätter mig hos henne.
Tvätta av dig och ta nåt att äta. Jag fixar det.
Visst. Tack.
Ska du inte säga nåt?
Vill du det här?
Smärtan försvinner inte.
Man lämnar plats åt den.
Jävlar!
- Vart tror du att du ska? - Vad ska jag göra? Släpp mig.
- Jag lovar att inte berätta nåt. - Håll käften.
Vill du stanna här? Hjälpa killen som ville döda dig?
Det är tio zombier där. Tror du att du har en chans?
De ser oss inte. Vi kan ta oss härifrån.
Jag får ett vapen. Jag hjälper dig.
- Jag fixar det. - Vi går.
- Han orsakade det här. Vi ska härifrån. - Tack!
Rick... Nej... Kom tillbaka!
Beth?
- Maggie? - Hon är där inne. Jag hörde glas.
- Är allt bra, Beth? - Sluta, Beth. Öppna dörren.
Jag lämnade henne med Andrea.
- Var är nyckeln? - Jag vet inte.
Öppna dörren, hjärtat. Jag är inte arg, Beth.
Maggie... Vänta.
Jag är ledsen.
Allt är bra.
Stanna där.
Gillar ni det?!
Shane!
Spring! Ta bakdörren! Kom igen!
Hoppa in! - Kör!
Nu snackar vi! Såg du vad vi gjorde?!
Fortsätt köra!
Var var du? Hon hade klarat sig om du sett till henne.
- Hur skadad är hon? - Det var inte djupt.
Hon vill leva. Hon tog sitt beslut.
Hon försökte att begå självmord. Pappa syr ihop hennes handled.
- Hon överlever. - Håll dig borta från henne.
Från oss båda. Våga inte gå in i huset igen.
Beth har gjort sitt val. Hon vill leva och nu vet hon det.
Ibland går man för långt.
Vill du döda mig får du ta nåt annat än en rörtång.
Jag måste nog döda grabben...
...men jag ska tänka över det först. Det kan inte vara lätt att döda nån...
Det vet du mycket väl.
Det är min fru...
...min son...
...mitt barn.
Ska du vara med oss måste du lita på mig.
Det är dags för dig att komma tillbaka.
www.Undertexter.se - Alltid nya texter