Tidigare i The Walking Dead
Jag måste öppna upp honom och sy ihop den.
Du kommer att behöva en respirator
Jag ska vara försiktig
Jag ska gå längs med vägen, leta efter flickan.
Vi drar, du och jag.
Vi kommer att hitta den lilla flickan.
För dom tycker att vi är dom svagaste.
- Nere på min sista. - Jag också.
Jag är ledsen.
Blodtrycket är stabilt.
Febern har gått ner.
Baby?
Carl?
Sophia?
Är hon okay?
Bra.
- Hon mår bra. - Vila.
Vi kommer att vara här, okay?
Okay.
Dom är här.
Hur mår han?
Han kommer att klara sig,
tack vare Hershel och hans folk.
Och Shane.
Vi hade förlorat Carl om det inte hade varit för honom.
Tack gode gud.
Vi var så oroliga.
- Hur kunde det hända? - En jaktolycka.
Inget annat... Bara en dum olycka.
Välsignad vare gud,
far till våran herre, Jesus Christus.
Prisad vara honom
för gåvan, av vår broder Otis,
för dom år han fick leva,
för hans rika personlighet.
Otis, som gav sitt liv för att rädda ett barns,
nu mer än någonsin, våran mest värdefulla tillgång.
Vi tackar dig, gud, för friden han åtnjuter i din famn.
Han dog som han levde,
med välvilja.
Shane, vill du tala för Otis?
Jag är inget bra på det.
Jag är ledsen.
Du var den sista som var med honom.
Ni delade på hans sista ögonblick.
Snälla.
Jag behöver veta.
Jag behöver veta att hans död betydde något.
Okay.
Vi var nästan färdiga.
Nästan slut på ammo.
Vid det laget fick vi använda pistolerna.
Jag haltade. Det såg illa ut.
Med en svullen vrist.
"Vi måste rädda pojken."
Det var det han sa.
Han gav mig sin ryggsäck. Knuffade mig framför sig.
"Spring," sa han.
Han sa, "Jag håller koll bakåt. Jag täcker dig."
När jag tittade bakåt så...
Om inte för Otis,
så hade jag aldrig kommit därifrån levande.
Det kan man säga om Carl också.
Det var Otis.
Han räddade oss båda.
Om någons död någonsin har betytt något,
så var det hans.
Översatt av: AlbusDlx Text hämtad från www.Undertexter.se
"Cherokee Rose"
Hur länge har flickan varit saknad?
Det här blir tredje dagen.
Länets översiktskarta.
Visar terräng och höjder.
Detta är perfekt. Vi kan äntligen organisera sökandet.
Vi delar upp hela området och söker av det i lag.
Inte du. Inte idag.
Du gav tre enheter med blod.
Du skulle inte klara av 5 minuter i den här värmen innan du tuppar av.
Och din vrist. Anstränger du den nu så kommer du bli liggandes en månad,
utan att kunna göra något för någon.
Antar att det bara blir jag.
Jag drar tillbaka till bäcken, använder den som utgångspunkt.
Jag kan fortfarande hjälpa till.
Jag åker upp till motorvägen, se om Sophia har hittat tillbaka.
Okay, imorgon då.
Så kan vi börja göra detta på rätt sätt.
Det betyder att vi inte kan ha vårt folk där ute, med inget annat än knivar.
Dom behöver vapenträningen som vi har lovat dom.
Jag skulle föredra om ni inte gick omkring med vapen på min gård.
Vi har klarat oss hittills, utan att förvandla gården till ett väpnat läger.
Inte för att vara respektlös, men om det skulle komma en samling vandrare så...
Vi är gäster här.
Detta är din egendom
och vi kommer att respektera det.
Upprätta läger, hitta Sophia.
Jag hatar att vara den som frågar, men nån måste det.
Vad händer om vi hittar henne och hon är biten?
Jag tycker att alla borde veta hur vi ska hantera det.
Det finns bara en sak att göra.
Och hennes mamma? Vad säger ni till henne?
Sanningen.
Jag samlar in och tar hand om alla vapen.
Ser till att ingen är beväpnad, förren vi är på en skjutbana.
Men jag begär att vi behåller en gäversskytt som vakt.
Dale har erfarenhet.
Vårt folk skulle känna sig säkrare,
mindre benägna att vilja bära vapen.
Tack.
Sakerna ni kom med,
har ni mer antibiotika, gasbindor, såna saker?
Bara det du har sett.
Vi börjar redan få dåligt med sånt. Jag borde ta en runda in till stan.
Inte till stället Shane var på väl?
Nej, det finns ett apotek ett par km bort.
Jag har gjort det förut.
Ser du våran kille i kepsen?
Det är Glenn,
våran dra-till-stan expert.
Jag skulle be honom att följa med för säkerhets skull.
Jag hörde att vaknade.
Jo. Till och ifrån, men ja.
Han kommer att klara sig.
Det är bra.
Menade du det?
Vadå?
Du sa stanna.
Menade du det?
Kolla, om du inte bara sa så.
Tala om för mig nu. Jag behöver veta.
Jag menade det.
Då så.
Jag har hört att du är snabb på fötterna och vet hur man tar sig in och ut.
Ska dra till apoteket. Hakar du på?
Eh...
Miss, hur är det med vatten här?
Vi har fem brunnar på vår mark.
Huset får sitt vatten direkt från den första.
Den andra brunnen ligger precis där borta.
Vi använder den till boskapen men vattnet är precis lika rent.
Ta vad du behöver. Det finns en vagn och behållare
i generatorboden bakom huset.
Jag går och sadlar upp din häst.
Häst?
Gav ni upp era vapen?
Du hörde Rick. Vi är gäster här.
Och du tycker att det är okay?
Jag minns inte att jag blev tillfrågad. Lägg ifrån dig ditt vapen, nu.
Du kanske gillar att ge med dig, men det gör inte jag.
Jag måste plocka isär och göra rent dom iallafall. Vill du fortfarande lära dig?
Fortsätt.
Okay.
Sätt dig.
Urladda ditt vapen.
Hallå.
Kolla i kammaren.
Dra den bakåt.
Skjut ut den spaken.
Den kommer att glida av.
Du har kommit halvvägs.
Daryl.
Klarar du dig själv?
Jag klarar mig bättre på egen hand. Jag kommer tillbaka innan det blir mörkt.
Hej.
Vi har en bas.
Vi kan, på ett bra sätt, organisera sökandet nu.
Vill du ha något sagt eller pratar vi bara?
Min poäng är att du inte behöver göra detta.
Du är inte skyldig oss någonting.
Mina andra planer sket sig.
Vi skulle kunna ge er större utrymme.
Ställa upp oss borta vid ladan.
Nej, det behöver ni inte.
Bättre att ni håller er nära huset.
Det är inte lätt för mig att säga det här, Rick.
Vi tar normalt sett inte in främlingar.
Ditt folk får inte tro att detta är permanent.
När ni har hittat flickan och din pojke är frisk nog att resa,
så förväntar jag mig att ni rör er vidare.
Vi behöver vara klara på den punkten.
Hejsan, bondens dotter.
Hej. Här är din lista.
Och, eh,
det finns en sak till. Jag skrev ner den separat.
Det är personligt. Det vore bra om vi kunde vara diskreta, okay?
Visst.
Tack.
Eh, vad är det för nåt?
Du kanske inte hörde det där om att vara diskret, Glenn.
Jo, just de.
Jag behöver bara vet vart jag kan hitta den.
Kolla på den kvinnliga hygienhyllan.
Åh. Tillräckligt sagt.
Absolut.
Jag är inte vek och jag är inte någon fegis.
Det sa jag aldrig att du var.
Nej, det jag pratade om på motorvägen...
Jag vet inte vad det var,
eller vart det kom ifrån.
Det var inte jag.
Om det är okay, så skulle jag vilja att du inte berättar det för någon.
Vad menar du?
Jag kunde inte få dig att säga ett ord på hela dagen.
Säg mig, tror du att vi har en snöbolls chans i helvetet
att faktiskt hitta den lilla flickan?
För första gången i mitt liv så satsar jag på snöbollen.
Visst.
Jag också.
Vi får göra det vi måste.
Jag bryr mig inte om vi måste finkamma skogen som Rambo
eller hämta en spann med vatten.
Alla hjälper till och drar sitt strå till stacken.
Har jag rätt?
Gör din del, klaga inte.
Det är det jag alltid har...
Jag skulle inte dricka det där om jag vore du.
Ser ut som att vi har hittat en simmare.
Hur länge tror ni han har varit där nere?
Tillräckligt länge för att utvecka gälar.
Vi kan inte lämna honom där. Vem vet vad den kan göra med vattnet.
Vi måste få ut den.
Enkelt. Skjut den i skallen.
Jag hämtar ett rep.
Whoa whoa, grabbar. Nej.
Varför inte? Det är en bra plan.
Det är en korkad plan.
Om inte den där saken redan har förorenat vattnet,
så kommer vattnet att bli det när ni skjuter skallen av honom.
Hon har rätt. Vi kan inte riskera det.
Så den måste tas ut levande?
Så att säga.
Hur ska vi göra det?
Motorvägen där ni havererade ligger här.
Där är eran bäck.
Min gård är här.
Vi letar i den riktningen,
syd-sydöst.
Vi missade hela den här förgreningen av bäcken.
Om hon gick i den riktningen,
så är hon flera km bort från där vi har letat.
Rick, kan du komma ett ögonblick.
Kom och kolla.
Det är vackert, inte sant?
Det är bra att ta en pause ibland, en chans att komma minnas.
Minnas vadå?
Det första man kan tänka på.
För mig är det oftast gud.
Inga tankar kring det?
Sist jag bad gud om en tjänst och stannade för att beundra det jag såg
så blev min son skjuten.
Jag försöker att inte beblanda mig med den allsmäktige.
Bäst att vi håller oss undan för varandra.
Lori berättade din historia...
Om hur du blev skjuten, att du hamnade i koma.
Du klarade dig på något sätt.
Kände du inte berörd av guds hand?
I det läget?
Nej, det gjorde jag inte.
Trots allt kaos så hittade du din fru och son.
Sen så blev han skjuten och överlevde.
Säger det dig ingenting?
Det säger mig att gud har en konstig humor.
Han faller inte för det.
Kanske för att en burkskinka inte sparkar och skriker
när man försöker att äta den.
Han har rätt. Det finns en anledning till att de döda inte vaknade till liv
och började rensa våra skafferier.
Vi behöver levande bete.
Har jag sagt att jag verkligen gillar din nya frisyr?
Ditt huvud har en fin form.
Oroa dig inte över det.
Vi kommer få ut dig härifrån i ett stycke.
Ett levande stycke. Delen om levande är viktig.
- Lught och försiktigt. - Vi har dig.
Ni är galna.
Vill du få ut den ur brunnen eller inte?
Kan du hålla ett öga där, Maggie.
Går det bra?
Jepp, jättebra.
Underbart.
Lite lägre. Lite till.
- Ta den! Ta den! - Håll den!
Håll den!
Få ut mig härifrån!
Få bort den. Få bort den.
Få bort den! Dra upp mig!
Herregud.
Grabbar, dra upp mig!
Kom igen. Dra upp mig!
Herregud, herregud!
Få ut mig härifrån!
- Dra! - Dra! Dra!
- Kom igen nu, dra.
Dra ut mig.
Kom igen.
- Glenn! - Dra upp honom!
Dra upp honom!
Dra ut mig härifrån!
Dra upp honom.
Är du okay?
Vi får komma på en ny plan.
Säger du ja.
- Kom igen nu, dra. - Kom igen, allihopa.
- Snart färdiga. - Kom igen, dra.
- Kom igen. - Dra!
Kom igen, allihopa.. Tillsammans.
Snart färdiga. Kom igen, dra. Fortsätt.
Kom igen, dra. Passa dig, polarn.
Lugnt och försiktigt. Bara en liten bit till.
Kom igen, snart färdiga.
Du måste dra ordentligt, mannen.
Den sitter fast! Kom igen.
Kom igen, dra!
Dra!
Vi borde försluta den här brunnen.
Ja, kanske är en bra ide.
Vad ska vi göra åt...
Bra att vi inte gjorde något dumt, typ skjuta den.
Vi kommer tillbaka hit imorgon.
Du vet att det alltid finns en chans...
Sluta. Jag behöver inte höra det mer, Andrea.
Behåll dina tankar för dig själv och dina böner.
Man vet aldrig, Carol.
Vi kan hänga måltavlor längs det där staketet.
Den där höjden stoppar kulorna.
Det är en bra ide.
Tack.
Hur lång tid tar det innan jag kan bära vapen?
Vi ska inte ta ut något i förskott.
Jag har inte så jävla mycket tålamod nu för tiden, Shane.
- Du kanske har märkt det. - Åh fan.
Jag är inte rädd att du ska skjuta dig djälv,
även fast du har fått Dale att pissa på sig den senaste tiden.
Jo, jag märkte det också.
Han var bara någon minut eller så ifrån att dö i explosionen
på grund av mig, för att vara rättvis.
Jag vet att du vill kunna använda pistolen
och viljan räcker långt.
Men du behöver veta en sak, så se till att minnas detta.
- Jag lyssnar. - Måltavlor i papp är en sak.
Det är lätt att träffa nåt som inte rör sig.
Men att träffa en angripare,
en som försöker döda dig,
är en annan femma.
Det sägs att, i den situationen
så saktar saker ner. Det är skitsnack.
Allt går snabbare. Adrenalin, ha.
Det försämrar dig, om du inte är försiktig.
Då måste använda din instinkt.
Du måste blocka det.
För att någo kommer att dö
och det är bäst för dig att det är du som fattar det beslutet.
Hur? Jag menar, hur gör man det?
Trycker på en knapp.
Knappen.
Den som gör dig rädd eller arg,
sympatisk, oavsett vad.
Du tänker inte. Du bara... Du agerar.
För oddsen är att någon annan räknar med dig.
Det är sin partner.
Det är sin vän.
Det finns inget som är lätt med att ha ihjäl en människa.
Det spelar ingen roll vad det är värt.
Men om du måste få det gjort,
så måste du glömma det.
Jag har väl inte, direkt, tagit mig förbi den sista punkten än.
Men det kommer du väl?
Jag hoppas det.
Det är ett bra ställe.
Det får gå.
Du vet, normalt sett
så är detta den typen av sak jag brukar göra ensam.
Solo.
Det är, typ, min grej, du vet?
Jag är en ensamvarg.
- Är du okay? - Jag mår bra.
Jag såg ditt ansiktsuttryck borta vid brunnen.
Aldrig sett någon bli dödad på nära håll innan?
Antar att det är lite shockerande.
Du vet, ute på vägarna, så har vi varit med om en hel del.
Vi har väl vant oss lite grann.
Jag antar det.
Jag kollar vad det finns kvar för antibiotika.
Vad mer finns med på listan?
Du kan väl börja?
Du då?
Jag ska kolla runt lite, kolla vad som är värt att ta.
Bara dom vanliga grejerna.
Vad har du hittat?
Ingenting.
Bara, som jag sa, vanliga grejer.
Kondomer?
Har du en flickvän som jag inte känner till?
Jag? Nej. Nej.
Då är du en ganska självsäker kille.
Nej.
Nej nej nej. J-j-jag tänkte inte...
- Jag skulle aldrig... - Är det något fel på mig?
Nej.
Nej, jag...
Jag skulle aldrig ha sex...
Eh, Jag är... Jag är vilse.
Jag kan ha sex med dig.
Seriöst?
Varför?
Ställer du frågor?
Okay, jag kan inte låta bli att undra.
Vi har inte så mycket att välja på nu för tiden.
Du är inte den enda som känner dig ensam.
Wow.
Du behöver tänka om.
Ursäkta, vad sa du?
Be oss att åka.
Du behöver tänka om.
Om du visste hur det är ute på vägarna, så hade du inte bett oss.
Du är en troende man.
Om du tror på något, tro på det.
Du ställer mig mot väggen.
Det är det som är meningen.
Folket kommer till mig för att få svar.
Jag önskar att det inte var så, men det gör dom.
Men jag undrar inte pga dom, eller mig själv.
Jag undrar för min pojkes skull.
Efter priset din vän Otis fick betala,
det minsta du kan göra är att tänka på saken.
Du är en frispråkig man.
Jag är en pappa.
Det är honom jag allra minst vill svika.
Det känns som att jag gör det varje dag.
Jag ljög för honom i morse.
Det var ingen stor lögn, men den var tillräcklig.
Min far brydde sig inte om tröstande lögner.
Han använde sina knytnävar.
Han var en kärlekslös, våldsam alkis
som inte gjorde någon gott.
Han kastade ut mig ur huset när jag var 15.
Det gick många år innan jag såg detta ställe igen.
Jag satt inte vid hans dödsbädd, Rick.
Jag förvägrade honom det
och jag ångrar fortfarande inte det.
Vissa män förtjänar inte sina söners kärlek.
Jag ser inte att du har det problemet.
Kommer du att tänka över det jag bad om?
Det finns vissa aspekter,
saker jag inte kan, eller vill, diskutera.
Men om du och ditt folk respekterar mina regler,
inga löften, men jag ska tänka på saken.
Du har mitt ord.
Du har mitt.
Hej.
Jag kan sitta med honom.
Han var vaken förut, när du var borta.
Han frågade efter dig.
- Jag... - Sabba det inte.
Så det var skönt.
Det var en engångsföreteelse.
- Gick allt bra? - Visst.
Inget hände.
Hittade du den?
Jag städade.
Ville att det ska vara fint för henne.
För en sekund så trodde jag att jag var på fel ställe.
En blomma?
Det är en cherokee-ros.
Historien säger, att när amerikanska soldater
flyttade indianerna från deras mark, längs tårarnas stig
så sörjde och grät cherokee mammorna så mycket
på grund av alla barn de förlorade under resan.
Från exponering, sjukdom
och svält.
Många av dom bara försvann.
Så de äldste, dom bad en bön.
Dad om ett tecken för att höja mödrarnas mod,
ge dom styrka
och hopp.
Dagen efter så började den här rosen
att växa där mödrarnas tårar föll.
Jag är inte dum nog
att tro att några blommor blommar för min bror.
Men jag tror att denna
blommade för din lilla flicka.
Hon kommer verkligen att trivas här inne.
Hej, pappa.
Hej.
Carl,
jag berättade något för dig förut, om Sophia...
Jag vet. Mamma berättade.
Här sitter jag och var redo att erkänna.
Det var inte meningen att ljuga. Jag ville bara inte att du skulle oroa dig.
Det är en dum ursäkt
men det är den enda jag har.
Det är okay.
Tror du att vi kommer hitta henne?
Det vet jag att vi kommer.
Nå...
Jag vet inte.
Men jag tror verkligen det.
Du ser trött ut.
Jag är trött.
Jag är som dig nu.
Vi har båda blivit skjutna.
Är inte det konstigt?
Jo, jag tror din mamma hellre skulle höra att vi har samma ögon.
Så vi håller det mellan oss.
Men nu när du är med i klubben,
så måste du ha på dig hatten.
Visste du inte det?
Vi fyller ut den lite imorgon så den passar bättre.
Kommer du inte att sakna den?
Jag kanske kan få låna den lite då och då.
Vi kan dela på den.
Okay.
Sov nu.
Okay.
Jag älskar dig, pappa.
Jag älskar dig.
Lägger du undan dom?
Stanna hos honom ett litet tag till.
Jag håller mig vaken.
Översatt av: AlbusDlx Text hämtad från www.Undertexter.se