Suntem în zorii celui de-al XVII-lea veac.
După asasinarea tatălui său,
tânărul rege, Ludovic al XIII-lea, urcă pe tronul Franței.
Regatul său, odinioară pașnic, e acum înconjurat de inamici.
În interiorul țării, cardinalul Richelieu, consilierul regelui,
complotează în secret să pună mâna pe putere.
Tânărul Ludovic și noua lui soție, Regina Ana,
au rămas fără aliați.
Europa e un butoi cu pulbere ce stă să explodeze,
declanșând un război care va înghiți întregul continent.
Doar câțiva oameni pot opri Apocalipsa ce va să vină.
CEI TREI MUȘCHETARI
Traducerea și adaptarea: Shadow & Voca Team b.v. @ www.titrări.ro
VENEȚIA, ITALIA
Sincronizarea: sky @ www.titrări.ro
Nici nu te gândi! Ești tot mai neatent.
Același lucru pot să-l spun și eu.
Ca să știi de-acum înainte,
"Te iubesc", ar fi fost un răspuns mai potrivit.
- Iar tu ai fi putut spune "Salutare". - N-ar fi fost la fel de incitant.
Ce mai face episcopul?
- Nu la fel de bine ca tine. - Văd că nu te schimbi deloc.
Sunt sigură că așa le spui tuturor domnițelor.
Milord! Ai grijă, sunt o Lady!
- Lasă-mă să te ating pe sâni! - Milord, ține-ți mâinile acasă!
Sfințească-se numele Tău Vie împărăția Ta
Facă-se voia Ta Precum în cer așa și pre Pământ
Pâinea noastră cea de toate zilele Dă-ne-o nouă astăzi
Și ne iartă nouă greșalele noastre Precum și noi iertăm greșiților noștri.
Amin.
Nu mai vreau vin!
- Ce... - Cheia!
Cheia asta?
Cine ești?
- Preot... sigur nu sunt. - Nici eu nu prea sunt o Lady.
Am câteva minute libere.
Cunoscut-am o muiere... Ce rezista la durere.
Avea un nărav cam scârbos... Cu-n pui, o broască și-un bărbos.
Mă așteptam mai mult de la cineva cu reputația ta.
Bănuiesc că nu știi unde-i găsesc pe Athos și Aramis.
Nici n-am auzit de ei.
Voi, spionii ăștia francezi, sunteți tare aroganți. Și cam prostuți.
- Iar tu ești atât de... - Sexy.
Nu-mi vine să cred că mi-a luat așa mult să te prind.
- Păi... nici nu m-ai prins! - Pardon?
Nu... m-ai prins.
- Și-atunci ce cauți aici? - Te prind eu pe tine.
Cheia!
Vive la France!
CRIPTA LUI DA VINCI
Leonardo a proiectat-o pentru a-și proteja planurile invențiilor sale.
Purcedem?
Acum!
Ți-ai făcut treaba. Rămâi aici. Ne vedem la locul de întâlnire.
Am venit împreună... plecăm împreună.
- Mă duc eu. - Așteaptă. E prea ușor.
Sunt plăci de presiune sub podea.
- Mă pot cățăra pe ziduri. - Sau agățăm un cablu de acoperiș.
Poate sunt capcane și acolo.
Ce e? Ne cam grăbim...
Ești sigur că nu sunt coridoare ascunse sau galerii secrete?
Sunt sigur, Milord. E o criptă. O singură intrare și o singură ieșire.
Excelent! Îi vreau morți pe mușchetari. Vreau să moară!
Paznicii se schimbă peste două minute. Poate mai puțin.
Mai puțin!
- Și-acum ce facem, ne lăsăm păgubași? - Nu.
Planul de rezervă!
L-am găsit!
- Athos, sper că știi ce-i acolo! - Ține-ți respirația!
Întoarceți-vă! Acum!
- Ești cea mai tare! - Te iubesc!
Nu vreau să vă stric bună dispoziție, însă n-ați vrea să plecăm de aici?
Măcar de data asta, popa are dreptate.
- Toți pentru unul! - Și unul pentru toți!
Unde mergem acum?
- Ne întoarcem la Paris. - Și apoi?
Unde ne vor trimite, oriunde Franța are nevoie de noi.
Așa suntem noi, asta-i datoria noastră.
- Chiar te iubesc. - Știu.
Atunci, te rog, încearcă să-nțelegi că nu e nimic personal.
E doar o afacere.
El mi-a făcut o ofertă mai bună.
- Athos! - Buckingham!
O toxină...
Dacă te întrebi, n-a fost în băutură, a fost pe cupă.
Toxina s-a activat în contact cu lichidul.
Nu-ți face griji. Nu e mortală.
Deși, bănuiesc că o parte din tine, își dorește să fi murit.
Tu îți asumi toate riscurile și eu culeg toate roadele.
Nu mi se pare corect...
Ca să nu pleci cu mâna goală, îți dau un mic sfat...
Să n-ai încredere în nimeni, mai ales în femei.
O să trăiești mai mult.
I-ai spus că-l iubești chiar înainte să-l trădezi.
A fost o adevărată cruzime, chiar și pentru mine.
Eu i-am luat "premiul". Tu i-ai luat mai mult de atât...
În sfârșit... mașinăria pentru război.
UN AN MAI TÂRZIU
Uită-te jos.
E o șmecherie pe care am învățat-o de la un vechi prieten.
Adversarul tău nu va fi la fel de corect ca tine.
Dacă ții minte lucrul ăsta, nu mai am ce să te învăț.
Mă-ndoiesc, tată.
Păstreaz-o!
E trecut din generație în generație, de la tată la fiu.
Acum e a ta.
Arma unui mușchetar...
Adevărata arma a unui mușchetar... e în inima ta.
- Toți pentru unul! - Și unul pentru toți!
- Îmi amintești de cineva. - Stai să ghicesc... De tine.
Nu, îmi amintești de bărbatul care-am vrut să fiu când eram de vârsta ta.
Ar trebui să pleci...
Ține punga asta. Ai 15 scuzi aici. Destul să ajungi la Paris.
Îți trebuie un cal. Maică-ta insistă s-o iei pe Floricica.
- Știu că nu-i prea mult, însă... - E destul.
Ai grijă, fiule. Nu intra în prea multe dueluri.
Dacă o să fiu muschetar, va trebui să mă și duelez.
- Rămâi în spate, dacă poți. - Da, mamă.
Mai am un sfat...
Da, știu... Să nu intru în belele.
Greșit! Intră în belele. Fă greșeli!
Luptă, iubește, trăiește!
Nu uita, mereu vei fi un gascon și vei rămâne fiul nostru!
Hai, du-te!
3 ZILE MAI TÂRZIU
Pentru numele lui Dumnezeu, ce animal mai e și asta?
Nici animalul care-l călărește nu e mare lucru.
- Hangiule? - Da, dle.
Adapă-mi și hrănește-mi calul.
Așadar e un cal. Prietenii mei au crezut că e o vacă.
Mă scuzați...
Sunt sigur că doar glumiți.
Floricica... e cam sensibilă.
Mă tem că trebuie să-i cereți scuze.
Iar eu mă tem că nu-mi place să-mi cer scuze țăranilor gasconi.
Nu mie. Iepei mele...
Ați jignit-o.
- Și dacă nu-mi cer scuze? - O să te omor.
M-ai împușcat!
Ești foarte perspicace, tinere.
Întrebarea e: de ce n-ai murit?
Rană superficială. S-o fi dereglat cătarea.
- Cine se ocupă de pistoalele mele? - Căpitane Rochefort, eu...
Nu vreau să-mi murdăresc spada cu sânge de țăran.
Băiete, consideră asta o lecție. Ultima...
Nu!
E prea drăguț pentru așa ceva.
Cum doriți, Milady.
Rochefort, vino. Suntem așteptați la Paris.
Mulțumesc.
Faceți loc!
Ai băut destul.
Unde mi-e cana?
Mă scuzați!
- Te crezi mai bun decât mine? - Nu!
- Toți pentru unul... - Mă scuzați!
- Îmi cer scuze! - Nu vezi bine?
Îl urmăresc pe cel care mi-a insultat iapa și a încercat să mă omoare. Dă-mi drumul.
Nu-i îndeajuns. Mi-ai vărsat băutura și mi-ai stricat tunica.
Mă cam grăbesc...
- Ține. - 10 bănuți?
- Cu cine crezi că vorbești? - Cu bețivanul orașului, după cum miroși.
Băiete, se pare că ți-o cauți cu lumânarea.
- Ce vrei să spui? - Văd că ești și surd și chior.
Din fericire pentru tine, eu sunt doctor.
Minunat! Când să-mi fac programare?
La amiază, Cooper's Yard, în St. Germain.
O să fiu acolo.
Mă scuzați.
Nu mă pot hotărî.
Dacă-mi permiteți... Asta vă dă un aer impunător.
Pe când cea albastră, vă scoate în evidență latura năvalnică.
La fel de importante!
Impunător! Năvalnic!
Cum spunea și Regele Solomon: le iau pe amândouă!
O alegere excelentă, Milord.
Draga mea, mă răsfeți. Nu știu cum te-aș putea răsplăti.
Ai grijă!
Îmi cer scuze. E o problemă de viață și moarte. Nu se va mai întâmplă.
- Cred că v-a scăpat asta. - Nu-i a mea.
Am văzut cum doamna v-a dat-o. Nu sunt orb.
Insinuezi că primesc bani de la femeia asta?
Vrei să spui că nu-mi permit propriile veșminte?
Tu știi cine sunt eu?
- Domnia ta știe cine sunt eu? - Nu.
Atunci, suntem chit.
Ai noroc, băiete. În mod normal, te-aș omorî pe loc.
Dar tunica asta e nouă.
Cooper's Yard, St. Germain, la ora unu.
Îți sugerez să te îmbraci pentru înmormântare.
Ce?
Un bilet la loterie, Milord? Poate e ziua dvs norocoasă.
Ce-i asta? Cinci franci?
- Ce-i asta? - O amendă.
Nu ați curățat excrementele calului de pe domeniul public.
Poftim?
Calul a făcut pe stradă.
- Cred că glumești. - Așa-mi spun toți.
Știi ceva?
Cooper's Yard, St. Germain, ora două.
Ce băiat ciudat.
Milady de Winter!
Ce joc strâns, Eminență. Cine-i adversarul?
Eu însumi.
Nimeni altcineva nu e un adversar pe măsură.
Ce vești ai din Anglia?
- Vine încoace... - Buckingham?
- Și... - Și?
A construit-o.
Mașina pentru război.
Și nu-ți pune loialitatea la îndoială.
Se crede atât de viclean... Atât de rău...
Răul e doar un punct de vedere.
Richelieu!
Domnița e emisarul din Anglia?
Maiestatea voastră e foarte vigilent.
Așadar... doamnă...
- Ce vești aduceți despre Buckingham? - Maiestatea voastră?
- Cum se mai îmbrăca? - În verde, Maiestate.
Verde? Foarte interesant...
Și tu ai avut obrăznicia să-mi recomanzi albastrul.
Normal că trebuia verde.
De ce sunt înconjurat de idioți incompetenți?
Verde! Chiar trebuie să fac totul singur?
Aici erai. Trecem la treabă?
Ești nerăbdător să te întâlnești cu Dumnezeu?
- Am alte întâlniri. - Mă tem c-o să le ratezi.
O să-mi dau toată silința să ajung la timp.
Ajutoarele mele...
Voi!
Te duelezi cu ștrengarul ăsta?
Întâlnirile mele... Ora unu... ora două.
De cât timp ești la Paris?
- Am ajuns în dimineața asta. - Văd c-ai fost ocupat.
Răbdarea nu e una dintre calitățile mele.
Nici bunele maniere.
Așteaptă-ți rândul, moșule.
Cum vrei să-ți scriu pe piatra funerară? Micuțul răhățel?
D'Artagnan!
D'Artagnan, eu sunt Athos. Ei sunt Porthos și Aramis.
Cei trei mușchetari... Am auzit de voi.
Și tatăl meu a fost mușchetar.
De fapt, am venit la Paris pentru a fi ca voi.
- Mă tem că e puțin cam târziu. - Ce s-a întâmplat?
O misiune ratată... Reduceri de buget.
Cardinalul, progresul... Poți s-alegi ce-ți place.
În fine, bun venit la Paris. Păcat că trebuie să te omor.
Dacă tot nu pot fi mușchetar, măcar să mă duelez cu unul.
Sau cu trei...
Omoară-l odată! E vremea prânzului și mi-e foame.
Încetați!
Jussac!
Măi să fie... Cât au decăzut cei puternici.
Vă duelați, deși e interzis?
Te-ai plictisit să hărțuiești negustorii pentru mărunțișuri?
Deci...
Înconjurați piața!
Predați-vă armele și veniți cu noi.
Doar dacă preferați să vă împotriviți.
Avem un plan nou.
Îl omorâm pe băiat, îi snopim pe ăștia în bătaie și apoi mâncăm.
Mi-ar prinde bine niște exerciții.
Ce spuneai?
Dacă stau mai bine să mă gândesc, e mai bine să fim precauți.
- Dar sunteți mușchetarii! - Greșit...
Am fost mușchetarii. Acum suntem... noi înșine.
Rochefort.
Ne băgăm și noi?
Terminați-i!
Hai să echilibrăm balanța.
Îți place spectacolul?
- Tu! - Ai grijă!
Nu mi-ai răspuns la întrebare.
- Mereu ești atât de încrezut? - Doar marțea...
Sau când e vorba de o femeie frumoasă.
La naiba cu tine!
Nu vezi că încercam să purtăm o conversație?
- Cum te cheamă? - Constance.
Constance. E un nume... trainic.
- O calitate ce pare a fi străină de tine. - Țin să te contrazic.
În adâncul sufletului, sunt un romantic incurabil.
Nu ți-a ajuns?
- Uitasem ce senzație îmi provoacă. - Toți am uitat.
Numele meu e D'Artagnan.
- Cred că vii dintr-un oraș micuț. - De unde știi?
Replicile tale sunt bune acolo. Aici suntem la Paris.
Mai bine te-ai rezuma la dueluri cu spade.
La duelurile minții, mă tem că ești neînarmat.
Are dreptate.
Domnițele din Paris sunt infinit mai complicate.
Îți spun "nu" într-o mie de feluri și de puține ori spun "da".
Nu vreau să vă stric bună dispoziție, însă se vor întoarce.
Dacă nu vrei să te lupți cu o armată întreagă...
Altundeva...
Și-acum? Continuăm de unde am rămas?
Ne-am luptat destul.
În plus, orice inamic de-al lui Rochefort e un prieten de-al meu.
Cine-i Rochefort?
Căpitanul gărzii cardinalului.
Mâna dreaptă a celui mai puternic om din Franța.
Rochefort e cel mai de temut duelist din Europa.
Văd că te pricepi să-ți alegi luptele.
Cum v-am mai spus... Mi-a insultat iapa.
Ești nechibzuit, arogant și impetuos.
Probabil o să mori până la asfințit, însă îmi place de tine.
- Unde o să stai? - Nu știu.
Ai ceva bani?
Scumpul meu domn, tu și iapa ta,
sunteți bine-veniți în umila noastră casă.
Doar pentru scurt timp.
Asta... merge acolo.
Hai...
Pentru ce bem?
- În cinstea regelui? - E doar un copil.
Cardinalul e cel care conduce, așa că am bea în cinstea lui.
Pentru Franța!
Am slujit-o, am luptat pentru ea, am sângerat și uite unde am ajuns.
Pentru prietenie, pentru iubire?
Un mic sfat, băiete. Să n-ai încredere în nimeni.
Trebuie să mai credeți în ceva.
În asta...
Asta...
... și-n asta.
Dacă cineva îți spune altceva, ori e un prost, ori vrea bani de la tine.
Știu că Athos îți pare rece și neprietenos. Nu te lăsa înșelat.
- În adâncul sufletului... - Chiar e rece și neprietenos.
Ce s-a întâmplat cu el?
Ce i se întâmplă oricărui bărbat... O femeie.
Nu vreau să jignesc pe nimeni...
Dar am crezut că toți sunteți puțin mai...
eroici.
Stimabilul meu coleg încerca să-ți spună că noi sunt demodați.
Suntem luptători, însă nu mai avem niciun război de purtat.
Așa că bem... ne încăierăm, ne luptăm ca gărzile cardinalului...
și apoi... iarăși bem.
Avem nevoie de-o cauză măreață, însă n-a mai rămas niciuna.
De-asta îți tot spun că nu-i prea târziu să fii iarăși popă.
E mai bine decât să lucrezi pentru municipalitate.
Băutură gratis la priveghiuri și nunți. Să nu uităm nici de călugărițe.
Ai fost preot?
Până când mi-am dat seama că a fi în slujba lui Dumnezeu
și a fi în slujba bisericii nu e același lucru.
Cu toate astea, se roagă pentru cei pe care-i ucide.
Vechile obiceiuri...
Dimpotrivă, cei pe care-i omor merită să moară,
însă merită și iertarea păcatelor.
La urma urmei, și ei au crezut în ceva.
Toți credem în ceva, chiar și cei mai răi dintre noi.
Pentru așa ceva beau!
Planchet! Mai adu vin!
Planchet!
Îmi pare rău, domnilor. Mă tem că nu mai avem vin.
- L-ați băut pe tot. - Ce fel de răspuns mai e și ăsta?
Du-te și mai adu vin!
Prea bine... Doar că nu pot. Nici bani nu mai avem.
Planchet, ce ești tu?
- Unul care face umbra inutilă pământului. - Și mai cum?
- Nefolositor că o sticlă goală de vin. - Așa!
Pe scurt, sunt un idiot, însă nu pot face miracole.
Planchet.
Vă mulțumesc, domnule.
Sunteți un tânăr chipeș și foarte generos. Mulțumesc!
- Rămâneți aici peste noapte? - O să doarmă-n patul tău.
- Bine, și eu o să dorm... - Poți să dormi în balcon.
Afară? În balcon? În frig?
Și păsările să-și facă nevoile peste mine toată noaptea?
Excelent! Dacă-mi dați voie să spun...
- Vin, vin! - Da, desigur...
Vin să fie!
- Șah! - Ce joc ridicol.
Nu regele ar trebui să fie piesa cea mai importantă?
Este cea mai importantă piesă, însă e vulnerabilă.
Trebuie protejată.
Vă pot sugera să-l protejați cu turnurile?
Șah mat!
Gata... De asta ce mai spui?
Maiestatea voastră e o adevărată forță a naturii.
- Te-am luat prin surprindere, nu? - Da, cu adevărat.
Putem discuta puțin despre politica externă?
Sper că nu despre Buckingham, nu?
Mă tem că da. Mâine ajunge la Paris.
Stăpânul său, regele Iacob, ne va asculta oferta de pace.
Foarte bine. Sper că n-are de gând să se pună cu mine.
Ar mai fi o problemă...
S-a iscat o rivalitate periculoasă
între mușchetarii Măriei tale și gărzile mele personale.
- Cine e implicat? - Athos, Porthos și Aramis.
Suspecții de serviciu...
Și un tânăr pe nume D'Artagnan.
I-am chemat la palat
pentru ca Maiestatea voastră să-i pedepsească sever.
Maiestatea sa, Regele!
Măi să fie...
V-ați încăierat cu gărzile cardinalului.
Nu-i deloc bine!
Ce aveți de spus?
- Noi... - Cu umilință, îți cerem iertare, Măria ta.
Da, foarte bine...
Câți oameni au fost implicați în altercație?
Noi patru împotriva a 40 de gărzi, Maiestate.
Patru contra 40?
Și i-ați făcut praf?
Veți fi pedepsiți cu cea mai mare severitate.
- Înțelegeți, nu? - Înțelegem.
Maiestatea sa, Regina!
Ana... Ce surpriză plăcută.
Sfătuitoarele mele și cu mine am dorit să-i vedem pe muschetarii
care au înfruntat gărzile cardinalului.
Patru contra 40? Sau au fost 400?
Doar 40, Maiestatea voastră. Am avut o zi mai proastă.
Ăștia-s mușchetarii mei.
Când se vor compune melodii despre ei, se va spune c-au luptat cu 4000.
Sper că n-o să fii prea aspru cu ei. La urma urmei, așa sunt băieții.
Tu trebuie să fii D'Artagnan.
Sfătuitoarea mea mi-a spus cât de curajos și impetuos ai fost.
Însă trebuie să încerci să nu mai fi atât de necugetat.
Nu mă pot abține, Maiestate.
- Maiestatea voastră, acuzații... - Da, da...
Ridicați-vă!
Athos, Porthos, Aramis...
Scuză-mă că-ți spun, D'Artagnan, dar nu ești îmbrăcat pentru această ocazie.
Tatăl meu e un om sărac, Maiestatea voastră.
Și el a fost mușchetar.
Ăstea-s singurele haine pe care le am.
Dumnezeule, trebuie să schimbăm situația asta.
Nu se poate ca mușchetarii mei să arate ca niște cerșetori.
Veșminte noi pentru toată lumea! Te ocupi tu, cardinale?
Și o pungă cu bani pentru fiecare, ca răsplată pentru curaj.
Te vei ocupa și de asta, cardinale.
Până nu uit, nu va mai încăierați cu gărzile Eminenței sale.
Altfel n-o să-i mai rămână niciunul...
Maiestate, vă pot sugera...
Fie-mi iertată neobrăzarea, dle cardinal.
Mă îndoiesc că regele are nevoie de sfatul domniei tale în această problemă.
La urma urmei, sunt mușchetarii săi.
O zi bună, domnilor.
Hai, plecați de aici, afurisiților.
Să veniți la parada de mâine... Cu noile veșminte.
M-am săturat de copiii rege. E vremea să acționez.
Vom folosi sosirea lui Buckingham în avantajul nostru.
În timpul vizitei, vom dezvălui c-a aranjat o întâlnire secretă cu regina.
Pot să întreb cum Eminența voastră a descoperit această relație scandaloasă?
Citind scrisorile lui Buckingham trimise reginei, găsite în posesia ei.
Scrise sub eticheta Buckingham și autentificate de sigiliul său?
O femeie cu talentele tale ar face rost de ambele.
Sunteți mult prea amabil.
Cu toate astea, mă îndoiesc că regele va accepta scrisorile
ca și dovezi incontestabile ale indiscrețiilor soției sale.
Atunci, o să-i oferim ceva mai substanțial.
O bijuterie a reginei, oferită lui Buckingham, ca și semn de afecțiune.
Buckingham o să fie umilit.
- Regele se va simți ofensat - Regina va fi executată.
Franța nu va avea de ales și va declara război.
Iar în asemenea vremuri, Franța va apela la un conducător puternic.
Cineva mai bine pregătit să conducă o națiune
decât un adolescent ranchiunos.
Cineva cum ar fi... Eminența voastră.
Unde e? Ce maniere teribile.
Ridicați ancora!
Aruncați ancora!
Câtă nesăbuire!
Cum se numește chestia aceea, Richelieu?
O navă... aeriană, Maiestatea voastră.
- Eu de ce n-am așa ceva? - E doar o scăpare de-a noastră.
Păi, ia să-mi construiești una.
Buckingham!
Albastru...
Maiestatea voastră...
Îmi plac veșmintele Măriei Tale.
Foarte retro. Le purtam și noi, la Londra.
Oare când? Anul trecut sau acum doi ani?
Lord Buckingham, sper că drumul n-a fost prea incomod.
Nici pomeneală. Dimpotrivă...
Se conduce foarte ușor și sunt mai aproape de Paradis.
Dle cardinal.
Desigur, ca slujitor al Domnului, n-aveți nevoie de asemenea mașinărie.
Regele Iacob e foarte nerăbdător să vă asculte oferta de pace.
- Lord Buckingham. - Ana...
Maiestatea voastră...
Trebuie să recunosc că sunteți mai frumoasă decât îmi amintesc.
- V-ați mai întâlnit? - Cu mult timp în urmă.
O noapte pe care o voi păstra cu duioșie în suflet.
Bun... Păi, să mergem...
- Asta da surpriză plăcută. - Altă cunoștință de-a ta.
E adevărat, ne-am mai întâlnit.
Din câte-mi amintesc, ultima dată când te-am văzut, tot în genunchi erai.
Ce obicei regretabil.
O să mă lepăd de obiceiul ăsta data viitoare când ne întâlnim.
Abia aștept.
Între timp, nu discutăm despre pace?
Trebuie să-mi spui și mie cine e decoratorul vostru.
- Vin? - Eu nu beau!
Și-atunci ce caută sticlă de Bordeaux în sertarul din mijloc?
Trebuie să-mi spui numele spionului tău de la palat.
Al meu sau al domniei tale?
Anglia nu-și permite un război pe două fronturi.
Ambele noastre națiuni au ajuns deja la limită.
Un tratat de pace ar reprezenta un avantaj strategic imens.
- Avantaj pentru cine? Pentru tine? - Pentru amândoi.
Noile mele mașinării vor înclina balanța în favoarea mea.
Impresionant.
Rămâi unde ești! Aceasta e zona reginei!
- Nu ai voie aici! - Slavă Domnului!
M-am rătăcit. Am greșit drumul și ușa s-a închis în urma mea.
Am fost închisă aici. În soarele ăsta, în căldura asta...
- O să fie bine. - Îmi vine să leșin!
- Sunteți pe mâini bune! - Mulțumesc...
Nu poți să tragi. Te vor auzi.
Constance! Constance!
Mă scuzați...
Îmi cer iertare, Maiestate, n-o să dureze mult.
Ce cauți aici?
Maiestatea sa vrea să vorbească cu mine. Îți vine să crezi?
Minunat... Acum, scuză-mă.
Mă gândeam... c-am putea vorbi după ce termin cu Maiestatea sa.
Nu pot, am alte planuri.
- Mâine? - Am multe planuri...
- Păi, eu... - Uite ce e, D'Artagnan.
Vei avea tu veșminte noi și ai intrat în grațiile regelui,
însă tot un țărănoi neîndemânatic ai rămas.
Scuză-mă.
Două întâlniri în două zile. Îmi faceți cinste, Maiestate.
Te rog... Nu-i mare lucru.
Ești un băiat de treabă, D'Artagnan.
Cum merg treaburile cu domnițele?
- Nu mă pot plânge. - Foarte bine...
La fel și eu, numai că...
Am un amic...
Un flăcău normal, așa cum suntem noi doi...
S-a însurat de tânăr.
A fost o alianță politică, o căsătorie aranjată.
Știi și tu cum merg lucrurile...
- De-abia o cunoșteam pe față. - Dar îi place de ea?
Da, foarte mult.
Domniței îi place de el?
Aici ar fi problema... El nu prea știe.
E ca un prostănac în preajma ei.
Spune tot ce nu trebuie, palmele îi transpiră...
Inima îi bate atât de tare, încă se teme că ea să nu audă.
E un chin doar s-o privească.
- Tu ai simțit așa ceva? - Nu până de curând.
Și... ce ne facem?
Adică, prietenul meu. Ce poate să facă?
Ar trebui să vorbească din inimă.
Să arate că ține la ea și că nu se teme de lucrul ăsta.
Să fie el însuși.
Exact așa i-am spus și eu.
Atunci, e foarte norocos.
La urma urmei, Maiestatea voastră îi e prieten.
Da...
E bine să ai prieteni.
Mă scuzi puțin?
- Ce mai faci? - Foarte bine.
- M-am îmbrăcat în albastru. - Ești tare chipeș așa.
Mulțumesc. Și tu arăți minunat.
Tocmai am vorbit cu D'Artagnan despre...
... cât ești de frumoasă.
Mulțumesc, Milord.
s k y @ t i t r ă r i. r o
- Cum a mers? - Perfect.
Minunat.
Întoarce-te la Londra, la Buckingham, cu diamantele la tine.
Și ce să fac cu ele?
Le pui în seiful său personal.
Cel mai sigur loc din întreaga Anglie.
- Turnul Londrei? - Da.
Când va izbucni scandalul, va nega absolut totul.
Dar odată ce diamantele vor fi găsite în posesia lui...
Anglia va fi târâtă în război din cauza indiscreției sale.
Și cum rămâne cu viitorul Franței?
Eu sunt Franța.
Un ultim lucru.
Presupun că-i destul de lesne, poate chiar puțin tentant,
ca un agent dublu să lucreze pentru ambele părți.
I-am dat vreodată Eminenței voastre vreun motiv
să se îndoiască de loialitatea mea?
Scutește-mă de discursul ăsta.
Știu cine ești. Știu ce ești.
Ești înzestrată pentru corupție și ai o înclinație pentru trădare.
Sunt un admirator al acestor calități.
Dar te voi distruge în clipa-n care voi bănui
că le vei folosi împotriva mea.
M-am făcut bine înteles?
Există însă și reversul medaliei.
E destul de lesne pentru un angajator să taie toate legăturile cu spionii săi,
atunci când aceștia ar fi compromiși.
Lăsându-i să putrezească în închisoare, sau pe galere.
Și unde vrei să ajungi cu asta?
Cer o garanție că nu voi suferi o asemenea soartă.
O poliță de asigurare, dacă s-ar putea.
Cuvântul meu de onoare ar trebui să-ți ajungă.
Mă tem că am nevoie de ceva puțin mai...
substanțial.
Din comanda mea și pentru binele Statului
purtătorul acestui document a făcut ceea ce-a făcut.
Mulțumită?
Pe deplin.
Maiestatea voastră.
Violet.
Moda e creată de cei îndrăzneți.
Poftim. Măcar puteți proba asta.
Transmiteți-i reginei complimentele mele.
Îi voi transmite degrabă regelui James propunerea dvs diplomatică.
Cardinal Richelieu, mă bucur că v-am revăzut.
Plăcerea e de partea mea.
Eminența voastră.
Richelieu, Richelieu!
A apărut o situație dezastruoasă.
Anumite scrisori, scrisori de dragoste,
au fost descoperite în posesia reginei.
Scrisori de la el. Buckingham, firește. Cine altcineva?
Ați discutat cu regina despre aceste scrisori?
Nu, bineînțeles că nu.
Va nega cu desăvârșire.
Înțeleg dilema Maiestății voastre.
Se menționează o întâlnire anume?
Vreun detaliu anume?
O dovadă de afecțiune, poate.
Da! Există așa ceva!
Un colier.
Cel pe care i l-am oferit cadou la ziua ei de naștere.
"Voi prețui mereu colierul cu 12 diamante pe care el mi l-a făcut cadou."
"Dovada iubirii noastre consumate."
Consumat înseamnă ceea ce cred eu că înseamnă?
Da, mă tem că așa e.
Dumnezeul meu!
Tot ce trebuie ca Maiestatea voastră să facă... e să organizeze un bal.
Poftim? Și cu ce ar ajuta așa ceva?
Vă va oferi pretextul
să-i sugerați reginei să poarte cadoul dvs.
Richelieu, asta-i o mișcare foarte inteligentă.
Deci dacă are diamantele...
Maiestatea voastră poate sta liniștită.
Și dacă nu le are?
Vrea să dea un bal peste cinci zile.
Trimite-mi diamantele la bijutier să le lustruiască.
Vreau atenția completă a regelui, în acea seară.
Sper că nu v-am întrerupt.
Firește că nu, Maiestatea voastră. Cărui fapt datorez...?
Știu.
Poate Maiestatea voastră ar putea fi puțin mai clară?
Știu.
Bănuiesc că acum eu ar trebui să râd malefic și să vă dezvălui
vreo conspirație diabolică din care Maiestatea voastră
crede că fac parte, însă regret să vă spun
că n-am nicio idee despre ce vorbiți.
M-am gândit că veți spune asta.
Și atunci de ce m-ați onorat cu vizita dvs?
Să mă uit în ochii dvs, atunci când o veți spune.
Maiestatea voastră.
S-ar putea să nu fie totul pierdut, încă.
Vin, vin!
Răbdare, doar nu-i o problemă de viață și de moarte!
De fapt, chiar este.
Vrei să plec în Anglia, să recuperez diamantele,
pe care regina doar bănuiește c-ar fi în posesia lui Buckingham.
Ceea ce implică străpungerea pazei unei fortărețe practic inexpugnabile.
De vreme ce cardinalul nu vrea să se suspecteze vreo legătură cu el,
Turnul Londrei e alegerea cea mai logică.
Apoi întoarcerea la Paris, cu fiecare soldat, asasin,
mercenar, vânător de recompense, încercând să mă oprească.
E ceva ce mi-a scăpat?
Totul în cinci zile.
Un detaliu minor. Altceva?
Nu.
Atunci nu am decât o întrebare pentru tine.
De ce aș face așa ceva?
Spre Anglia, atunci.
Diamante, Buckinggham, Turnul Londrei, cinci zile,
reputația reginei și soarta Franței.
Cine vine cu mine?
Mi-aș închipui că regina ar fi destul de generoasă.
Contele Porthos.
Ce credeți? Sună bine, nu-i așa?
În afară de asta, am auzit că englezoaicele sunt ca o sticlă de șampanie.
Reci pe dinafară, dar o dată încălzite...
Nu-i o cauză foarte nobilă, dar trebuie rezolvată.
Dacă Buckingham e acolo, atunci e și ea.
Cine?
Contesa de Winter, Charlotte Paxton, Anne de Broi,
Lady Clarack... Milady.
Milady?
O știu. Am văzut-o cu Rochefort.
Iar a schimbat tabăra.
E în slujba Cardinalului, fără îndoială.
Ce-i faci dac-o prinzi?
Mușchetari, deschideți și predați-vă, din ordinul Cardinalului!
- Ai fost urmărită! - E Rochefort.
Athos, Porthos, Aramis și D'Artagnan.
Predați-vă armele și veți scăpa nevătămați.
În clipa-n care ies afară... ucide-i.
Aprindeți torțele!
Număr până la cinci și apoi vă dau foc!
Unu, doi, trei...
- Scuze, n-am văzut că ești acolo! - La naiba!
Permite-mi să ghicesc. Ai venit să-mi spui că mușchetarii sunt morți,
că totul merge conform planului,
și că nu am absolut nici un motiv să mă îngrijorez.
Am fost luați prin surprindere, Eminența voastră.
Cumva trăiam cu presupunerea
ca tot planul era ca voi să-i luați pe ei prin surprindere.
Nu era așa?
- Eminența voastră... - Îți cam place cuvântul ăsta, nu?
Din păcate, faptul că-l tot repeți nu-ți va aduce bunăvoința mea.
Alertați-o pe Milady. Supravegheați porturile.
Nimeni nu navighează spre Anglia fără permisiunea mea oficială.
Pune o recompensă pe capul lor.
Cu cât mai mare, cu atât mai bine.
Da, Eminența voastră.
Rochefort!
Să nu mă mai dezamăgești.
PORTUL CALAIS
E Jussac cu multe ajutoare. Nu putem trece de ei.
Cum naiba a ajuns așa de repede aici?
- Deci ce-i de făcut? - Trebuie să le distragem atenția.
- Merg eu. - Merg eu!
Aș putea eu să merg.
Probabil că nu.
Greșit. Cu desăvârșire.
Aveți nevoie de fiecare sabie acolo unde mergeți.
Nu vă pot ajuta cu așa ceva, dar totuși vă pot ajuta...
Chiar aici și chiar acum.
- Dacă te prind... - Nu mă vor prinde!
- Dar dacă te prind... - Sunt confidenta reginei.
Voi pe de altă parte, sunteți niște dezertori căutați,
pe cale să fure de la cel mai puternic om din Anglia.
Care-ar trebui să fie mai îngrijorat?
Pleacă, eu te voi aștepta să te întorci.
Acum dă-mi pălăria aia.
D'Artagnan!
După el!
Așteptați!
Diamantele vor fi în seiful personal al lui Buckingham.
În partea cea mai de jos și mai păzită a turnului,
alături de bijuteriile coroanei.
Încuietoarea e de-a dreptul o operă de artă,
se deschide cu o cheie pe care Buckingham o poartă mereu asupra sa.
Coridorul e împânzit de capcane.
Bine c-am lămurit și asta. Vrea cineva pâine și ceva brânză?
N-ați terminat încă discuția, nu-i așa?
Îmi pare așa de rău. Vă rog nu-mi spuneți să ies afară.
Apoi lucrurile se înrăutățesc. Rău de tot.
Trebuie să trecem peste trei ziduri și un șanț cu apă.
Și asta printre vreo două sute de soldați bine antrenați
care-și cam doresc să nu fie tâlhăriți.
Și nici nu mă îndoiesc că Buckingham știe de sosirea noastră.
Datorită lui Milady, numărul lor va fi sporit.
Și de ce nu-i spunem lui Buckingham că Milady complotează împotriva lui?
Pentru că nu ne-ar crede.
De ce-ar face-o? Suntem dușmani înverșunați.
În afară de asta, Milady își va lua măsuri de precauție.
Athos vine aici.
Spune-mi... după ce crezi că vine?
Ce mai contează?
Orice-ar fi, nu-i de fapt decât un pretext.
Vrea răzbunare pentru Veneția.
Mă vrea pe mine... și te vrea pe tine.
Atunci trebuie să fim pregătiți să-l întâmpinăm cum se cuvine.
Nu-i așa?
Nu-l putem învinge prin luptă dreaptă, dar îl putem păcăli cumva.
E foarte priceput la distragerea atenției și e de-o viclenie deosebită.
Știe că-l așteptăm pregătiți, dar asta nu-l va opri.
Ne cunoaște. Cum arătăm...
cum ne mișcăm, cum gândim...
Își va împărți forțele în echipe independente.
Fiecare cu alt loc de intrare, pentru a-și mări șansele de succes.
- Noi suntem patru, deci vom folosi... - De fapt, suntem cinci. Uită-te și aici...
E un scufundător priceput, va încerca să pătrundă pe Poarta Negustorilor.
Aramis se va folosi clar de agilitatea sa și de talentul de-a sta ascuns.
Verifică fiecare turn, fiecare acoperiș.
Porthos, pe de altă parte, va folosi forța brută.
Una din metodele lui preferate e să se lase prins de inamici.
Un alt motiv de a nu-i captura în viață.
Și încă ceva...
Vor încerca să ne învrăjbească.
Pretinzând că au informații secrete,
despre cine știe ce conspirație, pentru a ne despărți,
cum ar fi să spună că-s agent dublu, lucrând pentru Cardinal.
sau că tu ai încerca să scapi de mine.
Te asigur... nimic nu poate fi mai neadevărat.
Cu toate că...
cred... c-ar trebui...
să te percheziționez pentru ceva arme ascunse.
Și așa vom face!
Și exact la asta se va aștepta și ea.
Și așa că vom face... ceva neașteptat.
Mergem în miezul zilei, un singur om, ascuns chiar la vedere sub ochii lor.
Cu noua întărire a pazei, vor fi multe gărzi noi, ăsta-i punctul lor slab.
Iar tu, D'Artagnan, vei fi elementul surpriză.
Noi vom atrage atenția.
Vom încerca să creăm o diversiune,
să-i ținem ocupați cât mai mult, cât mai departe de tine.
Dar totul va rămâne pe mâinile tale.
Ai vrut să fii un mușchetar,
ai vrut să slujești Franța, asta-i ocazia ta!
Stâng, drept, stâng, drept!
N-ai văzut că semnalizam?
Am văzut că-mi fluturai din mână ca un idiot!
Păi așa era semnalizarea naibii!
Încerc să pricep ce tot îndrugi acolo,
dar pur și simplu bălmăjești ca un tâmpit!
- Mă faci tâmpit? - Da!
Terminați cu hărmălaia asta!
- Ar trebui să-l arestați pe omul ăsta! - Să mă aresteze?
Sire, primul mușchetar a fost arestat!
Deci jocul tocmai a început.
Aduceți-l aici și dublați paza.
Dublați numărul gardienilor. Dublați totul.
Sire.
Ne vor cădea în plasă.
Se pare că domnul meu are totul sub control.
Nu te superi dacă nu stau până la capăt?
- Crezi c-aș putea pierde? - Dimpotrivă!
N-am nimic împotrivă să-l ucizi pe Athos,
dar dacă se poate, aș prefera să nu-i văd moartea.
Spune-mi...
Care-i culoarea ta preferată?
Roșu.
De ce?
Doream să văd dacă poți rosti și ceva adevărat.
Cât mai departe de locul ăsta.
Măi să fie...
Ia uite ce ne-a adus Moșu'.
Ce mai face bătrânul Athos?
La fel de nesuferit ca întotdeauna, pun rămășag.
Să trimită un băiat pentru a face o treabă demnă de-un bărbat.
Ar trebui să mă simt de-a dreptul ofensat.
După ce anume ați venit aici?
Secrete, spioni, totul nu-i decât un joc.
Doar că prețul eșecului, după cum veți vedea, e puțin cam mare.
Poftim?
Nici un ultim cuvânt?
Nicio o insultă? Nu cerșești îndurare?
Cât e ceasul?
Cam ora două.
De ce? Te grăbești undeva?
Uită-te la fereastră.
Nu ei au creat diversiunea. Eu am fost acela.
- Cer permisiunea de îmbarcare. - O aveți.
Athos!
Lucrul minunat atunci când lupți cu un oponent imaginar, căpitane Rochefort,
e că deși e foarte priceput, e foarte ușor de învins.
Eminența voastră.
Satisfacția victoriei, fără riscul eșecului.
Sunt convins că nu ai venit aici să mă impresionezi cu talentele tale în luptă.
Nu, Eminența voastră.
Am vești bune.
Cum ar fi...?
Și cum facem cu diamantele?
- Sunt tot la Buckingham? - Nu.
Milady nu se riscă nicodată.
N-ar fi riscat să le pună în seif, dacă nu știa sigur că le poate lua înapoi.
Și unde sunt acum?
Le poartă singura persoană în care ea are încredere.
Adică le-am pierdut și totul a fost în zadar?
Asta nu aș crede.
Tu ai fost diversiunea, noi te-am scos de acolo, dar găselnița planului...
Ei bine...
A fost în mâinile altcuiva.
Cineva pe care nici Milady nu l-ar suspecta.
Vizitiu, ce naiba se întâmplă?
V-am urmat întocmai instrucțiunile, dnă.
Cât mai departe de aici.
Planchet, nu credeam s-apuc s-o spun vreodată, dar...
Bravo!
Mulțumesc, dle.
- Înseamnă mult, venind din partea dvs... - Taci, Planchet.
Da, dle.
Nu!
Din precauție, am scos praful de pușcă.
- Și acum? - Îmi dai diamantele,
sau le voi lua de pe cadavrul tău.
Alegerea e a ta.
Vrei să-mi dau jos și altceva?
Ieși!
Băieți... Nu ne-am văzut de ceva timp.
Se pare că el e noul mușchetar.
Ne-am mai întâlnit.
Așa e. Ce mică-i lumea.
Nu l-am lăsat pe Rochefort să te ucidă.
Îți aduci aminte de asta, nu-i așa?
L-ai ucis pe Buckingham?
Nu.
- Dar mă vei ucide pe mine. - Da.
L-ai cruțat pe el, dar mă ucizi pe mine.
Da, nu îl urăsc pe Buckingham.
Poftim. O să vă folosească.
Mișcă.
Athos.
Cel puțin a murit așa cum a trăit.
În condițiile dictate de ea.
A făcut asta pentru mine.
Nu m-aș fi putut împăca cu gândul că eu am apăsat trăgaciul.
Haide, să mergem acasă.
Maiestatea voastră.
Draga mea. Pari tulburată.
Chiar deloc.
Maiestatea voastră m-a speriat, atâta tot.
Îmi pare așa de rău.
Am vrut doar să trec pe la tine... și să-ți spun...
că aștept cu nerăbdare seara.
Ar trebui să fie chiar spectaculos.
Costume, focuri de artificii și altele.
Dar tu...
Tu vei fi cea mai spectaculoasă prezență de acolo.
Mai ales că vei purta diamantele.
Le vei purta, nu-i așa?
Pentru că-i foarte important pentru mine s-o faci.
Atunci le voi purta, Maiestatea voastră.
Atunci ne vedem diseară.
A promis că le va purta.
Crezi că le va purta, nu-i așa?
Sunt încredințat că da, Maiestate.
Pe deplin.
Am rău de zbor!
La naiba!
Acum că le-am atras atenția,
să vedem dacă putem rezolva situația printr-o metodă pașnică.
Mai mult sau mai puțin.
Gasconule!
Deci iar călătorești pe ceva inferior.
Încă o dată, sunteți depășiți.
Îi puteți mulțumi lui Milady pentru asta.
Ne-a dat planurile lui Buckingham cu mult timp în urmă.
Și precum vedeți, am făcut unele îmbunătățiri.
Nu-i așa că-i o minunăție?
Ce vrei?
Diamantele?
Vino să le iei!
Nu prea cred.
Vă pot zbura de pe cer fără cea mai mică problemă.
Însă dacă voi trageți în mine,
o veți ucide pe domnița cea tinerică și frumoasă.
Aveți 60 de secunde.
Ne va doborî la pământ în clipa-n care va pune mâna pe diamante.
Nu putem nici să scăpăm de ei.
Nu putem lupta cu ei, la naiba!
- D'Artagnan... - Ce-i?
Crezi că ești singurul care-a pierdut pe cineva?
Dacă e ucisă?
Viața unei femei sau viitorul Franței?
Ce-ai face tu în locul meu?
Am făcut multe sacrificii și am luat multe decizii dificile,
pentru onoare, pentru rege, pentru țară. Și știi ce-am învățat, băiete?
Alegerile dificile si sacrificiile nu-și țin de cald noaptea!
Viața-i prea scurtă și e mult prea lungă
pentru a trece prin ea fără cineva care să-ți fie aproape.
Nu sfârși ca mine!
Alege femeia.
Luptă pentru dragoste, D'Artagnan.
Franța își va purta singură de grijă.
Timpul s-a scurs!
Un schimb!
Eu vin la bordul navei tale cu diamantele,
fata vine la bordul navei noastre.
Când ea va fi în siguranță...
ți le voi da ție.
Bine.
Dar mai întâi vreau să văd diamantele.
Planchet.
Eliberați-o.
- Coborâți puntea! - Coborâți puntea!
Nu te-nveți minte și pace, nu-i așa?
Foc!
Cârma dreapta!
Foc!
Bun. Vroiam neapărat să vezi asta.
Terminați-i!
Nu putem nici să fugim, nici să-i învingem în luptă.
Le putem spune că ne predăm, dar mă cam îndoiesc că va merge.
Ne ascundem. Acolo.
Foc!
Schimbați cursul și urmăriți-i!
E-un tip insistent, trebuie să recunosc asta.
Ce facem?
Nu putem intra în furtună!
Altcineva? E altcineva dornic să pună ordinele la îndoială?
Bun.
Dle!
Acum ar fi un moment bun să discutăm despre o mărire de salariu?
Taci din gură, Planchet!
Da, dle.
Unde sunt?
Nu-i veți găsi niciodată aici.
Pariez că-i vom găsi.
Continuați urmărirea!
Mă ocup eu de gascon.
Știi care-i problema ta, băiete?
Ai citit prea multe cărți,
și-ai mai și crezut ce scrie-n ele.
Curaj, onoare...
Toți pentru unul...
Dar istoria nu e scrisă de eroi,
e scrisă de învingători.
Fiți cu ochii în patru!
Repriza a doua.
Rahat!
- Luați înălțime, la naiba! - Suntem prea grei!
Ți-e teamă să mă dobori într-o luptă cinstită?
Chiar deloc.
Doar că nu lupt cinstit.
Căpitane Rochefort!
Ei bine...
Aruncați balastul!
Aruncați totul!
- Muniția și tunurile! - Aruncați-le peste bord!
Mai repede! Mișcați-vă!
Îi dăm drumul?
Ține-te bine!
Dați-vă la o parte!
Diamantele sunt încă la mine.
Ce-ai de gând să faci în legătură cu asta?
Să te ucid.
Dacă insiști...
Ar fi trebuit să rămâi în Gasconia, băiete.
Ar fi trebuit să-i fi cerut iertare calului meu.
Înconjurați palatul! Împușcați-i pe mușchetari cum îi vedeți!
Folosiți toți oameni! Și orice alte mijloace necesare!
- Eminența voastră... - Nu mă întrerupe!
Oamenii ăștia nu trebuie să...
Arestați-i!
Ce înseamnă asta?
- Maiestatea voastră... - Acești bărbați...
V-am adus un cadou, Maiestate.
Cu complimente din partea Cardinalului.
Cardinale... Chiar nu trebuia.
Maiestatea voastră a cerut să-i fie adusă una, așa că...
Chiar c-am cerut.
Dar ce s-a întâmplat cu ea?
Spionul lui Buckingham, Rochefort, a încercat s-o saboteze.
- Am rezolvat însă problema. - Rochefort?
Căpitanul gărzilor tale, nu-i așa?
De fapt... chiar Eminența sa a descoperit trădătorul.
Din comanda mea și pentru binele Statului
purtătorul acestui document a făcut ceea ce-a făcut.
E semnătura ta, nu-i așa?
Așa se pare, Maiestatea voastră.
Să văd dacă am înțeles. Mi-ai adus o navă zburătoare
și ai descoperit și un spion printre ai noștri.
Cum te-aș putea răsplăti vreodată?
Aș avea eu câteva idei.
Anne.
Tocmai a fost adus de la bijutier.
Mi-am dat seama că-i puțin cam devreme,
dar orchestra e deja aici, ca și noi.
Ar dori Maiestatea voastră să danseze?
Aș fi încântat.
Cât despre voi, băieți...
D'Artagnan...
Ei bine...
Se pare că nu ești singurul care se alege cu fata.
Sunteți un talent înăscut, Maiestate.
Se pare că sunt.
Dar ca idee...
Cred că vei observa și alte schimbări pe aici.
Îți mulțumesc...
pentru tot.
Oricând.
- Să înceapă muzica! - Maiestate!
La locurile voastre, domnilor!
Bine jucat.
Aș avea nevoie de oameni ca voi.
- Am deja o altă slujbă. - Eu sunt un bețiv.
Eu am alte surse de venit.
Mulțumesc, dar nu.
Va veni ziua când vă veți dori să fi spus "da".
Poate. Dar nu astăzi.
Poate nu astăzi...
Te bucuri de spectacol?
Întotdeauna ești așa îngâmfat?
Doar marțea... și doar când e vorba
de femei frumoase.
Deci... crezi că sunt frumoasă?
De fapt... e marți.
Și acum?
Acum bem.
Și apoi?
Unde ne-or trimite. Orice-ar avea nevoie Franța.
Credeam că nu mai crezi în chestiile astea.
Eu cred în noi.
Până voi ajunge să nu mai cred în noi, mai sunt lucruri pe lumea asta
pentru care merită să lupți și să mori.
Toți pentru unul și unul pentru toți.
Domnii mei, știu că puteți fi răi, duri,
temperamentali, de-a dreptul ticăloși, dar uneori simt
că în fundul sufletului vostru, sunteți...
Mai taci, Planchet!
Da, da, bineînțeles.
În caz că te-ntrebi,
nu ești pe lumea cealaltă.
Nu sunt mort. Și nici tu.
Cum de-ai...?
L-am urmărit pe Athos. Pe tine te-am pescuit din mare.
- Unde mergem? - În Franța, firește.
Să iau înapoi ce-i al meu și să mă răzbun, cu tot cu dobândă.
Traducerea și adaptarea: Shadow & VocaTeam b.v. @ titrări.ro
Sincronizarea: sky @ www.titrări.ro