Tma.
To je to první, co si pamatuji.
Tmu a chlad.
Měl jsem strach.
Ale potom
jsem uviděl měsíc.
Byl veliký a jasně zářil.
Zdálo se, že tu tmu zahání.
A když ji zahnal,
přestal jsem se bát.
Proč jsem tam byl a za jakým účelem,
doteď netuším.
Kdoví, jestli to někdy zjistím.
Zdravím. Zdravím.
Dobrý večer, paní. Paní?
Promiňte. Kde to prosím jsem?
Haló?
Jmenuji se Jack Frost.
Jak to vím?
Řekl mi to měsíc.
Ale nic víc mi neprozradil.
A to už bylo hodně, hodně dávno.
SEVERNÍ PÓL 0 300 LET POZDĚJI
DAREBNÝ
Pořád čekám na cukroví!
HODNÝ
Ano!
Konečně!
Kolikrát ti mám říkat, abys klepal?
Cože?
Glóbus?
Kšá, vy s těmi špičatými hlavami.
Proč se mi pořád pletete pod holínky?
Co je to?
Zkontrolovali jste osu? Je rotace vyvážená?
Je to možné?
Dingle!
Začni s přípravami.
Budeme mít společnost.
Osmnáct prostředních řezáků.
Moskva, 9. sektor. 22 řezáků, 18 třenových zubů.
Předpovídají hustý déšť.
Des Moines, pozor, v Javorové 23 máme špičák!
Moment! To je její první zoubek.
Viděli jste někdy rozkošnější
druhý řezák?
Koukněte, jak si čistila zoubky.
Mí spolustrážci,
máme za úkol hlídat všechny děti svět
aby se jim nic nestalo.
Přinášet jim úžas, naději a sny.
A tak jsem nás sem svolal
z jednoho jediného důvodu.
Dětem hrozí nebezpečí.
Nepřítel, jemuž jsme celá staletí bránili v přístupu,
se právě rozhodl zaútočit.
Jen my ho dokážeme zastavit.
To je zima!
Necítím packy! Necítím packy!
Cukroví? Vaječný koňak? Nedáte si?
Doufám, že to víš jistě, Severe.
Sandy, děkuju, žes přišel.
Já vím, já vím.
Ale samozřejmě bych vás sem nevolal,
kdyby to nebylo vážné.
Byl tu Bubák! Na Pólu!
Stín?
Temný Stín? Tady?
Ano.
Glóbus zakryl černý písek.
Jak, černý písek?
A potom Glóbus potemněl!
Moment. Řekl jsi, že jsi viděl Stína.
No, tak úplně ne.
„Tak úplně ne?“ Věřili byste tomu?
Ano, jak říkáš, Sandy.
Má za lubem něco moc špatného.
Cítím to
v břiše.
Moment. Tys mě sem zavolal
tři dny před Velikonocemi kvůli svému břichu?
Kdybych to udělal já tobě tři dny před Vánoci...
Ale Zajdo, Velikonoce nejsou Vánoce.
Už zase!
Severe, na tohle nemám čas!
Ještě musím připravit dva miliony vajíček!
Ať je pomaluješ, jak chceš, pořád to jsou vejce.
Hele, mé zboží podléhá zkáze.
Jasné? Ty máš na přípravy celý rok!
Proč jsou zajíci pořád tak nervózní?
Proč ty se pořád tak chvástáš?
Zuběnko! Nevidíš, že se tu hádáme?
Promiň. Všichni nepracují jen jeden den v roce.
Nemám pravdu, Sandy?
San Diego, 2. sektor.
Ale jdi. Stín zmizel spolu s raným středověkem.
O to jsme se postarali.
Vím, že to byl on. Situace je vážná.
I s mými vejci je to vážné.
Měsíčník!
Sandy, proč jsi nic neřekl?
Dlouho jsme se neviděli, příteli.
Co je nového?
Je to Stín.
Měsíčníku, co máme dělat?
Víte, co tohle znamená?
Vybírá si nového Strážce.
Cože? Proč?
To bude důležité. Měsíčník si myslí, že potřebujeme pomoc.
Odkdy my potřebujeme pomoc?
Kdopak to asi bude?
Že by lesní muž?
Jen ať to není hejkal.
Jack Frost.
To už by byl lepší hejkal.
Hlavně když nám pomůže ochránit děti, ne?
Jack Frost? Tomu na dětech nezáleží!
Jasné? Ten jen mění vodu v led
a brání mi při schovávání vajíček!
Jasné? Je to nezodpovědný sobec...
Je to Strážce.
Jack Frost je všechno možné,
jen ne Strážce.
Tak tohle byla legrace.
Větře!
Odnes mě domů.
Sněhové prázdniny!
A mrzne!
Jo!
TAJEMNÉ BYTOSTI SKUTEČNĚ EXISTUJÍ!
To bude zajímavé. Je to dobrá kniha?
- Fajn! - Jo!
- Sněhové prázdniny! - Jo!
Nemáte zač.
Kluci, počkejte! Přijdete v neděli hledat vajíčka?
Bude tam spousta dobrot!
Snad ta vajíčka v té spoustě sněhu najdeme!
Tady píšou, že v Michiganu našli vzorky srsti
a DNA yettiho!
To už je skoro důkaz!
Už zase začíná.
Claude, tys to video taky viděl. Je skutečný.
Tos říkal i o mimozemšťanech.
A o velikonočním zajíci!
Velikonoční zajíc je skutečný.
To je teda fakt.
Je skutečně protivný, nabručený a domýšlivý.
Vy taky všemu věříte.
Velikonoční zajíčku, hop, hop, hop!
Mami, Sofie zase upadla!
Není ti nic, Sofinko?
Jamie, čepici.
Ať tě Jack Frost neštípá do nosu.
Kdo je Jack Frost?
Nikdo. Tak se říká mrazu.
Haló!
„Kdo je Jack Frost?“
Kdo to hodil?
No, yetti to nebyl, chlapče.
Jamie Bennette, to neplatí!
Ty sis začal!
Velká bitva!
Kdo potřebuje další koule?
Koukněte!
Sakra! Trefila jsem Miňonku!
- Trefila Miňonku. - Tys trefila Miňonku?
- Tos hodil ty? - Ne.
Já to nebyla!
Klouže to!
Jamie, pozor!
- Tam je ulice. - Pozor na auta!
Neboj, Jamie, už jedu. Vydrž!
Ničeho se neboj!
Drž se mě! Zahni doleva!
Zpomal!
Počkej. Ne, ne, ne.
To je Jamie Bennett?
- Výborně. - Ne, ne!
- Propána! - Jo!
- To vypadá vážně. - Jamie, jsi v pořádku?
Viděli jste to? To byla paráda!
Po tom skoku jsem sklouznul pod auto...
Prima! Zub!
- Dostaneš peníze! - Od víly Zuběnky!
- Ne! - Máš kliku!
Musím si ho dát pod polštář!
Počkejte. No tak. Počkejte.
Vám to nepřišlo zábavné?
To nebyla víla Zuběnka, ale já!
Mrznou mi uši!
Kdy si mě konečně začnete všímat?
Bylo tam náledí.
Nechápu, jak je to možné.
Vždyť už jsou skoro Velikonoce!
...to byla paráda!
Pak jsem letěl z kopce
a bylo to jako... mezi auty
a pak sáně narazily,
a já vyletěl vysoko do vzduchu!
A pak bum, narazil do mě ten gauč...
No teda!
A vidíš? Vypadl mi zub!
Už sis dal ten zub pod polštář?
Jo, už to mám.
Ne, abys zůstával vzhůru, Jamie,
jinak víla nepřijde.
Tentokrát to dokážu! Pomůžeš mi, Sofinko?
Schováme se a uvidíme Zuběnku!
Schováme, schováme.
Tak, mladíku, honem do postele.
Mami.
Jestli něco dělám špatně,
řekl bys mi co?
Zkusil jsem už všechno,
a stejně mě nikdo nevidí.
Tys mě sem poslal.
Tak mi aspoň pověz.
Pověz mi proč.
Právě včas, Sandmane.
Zdálo se mi, že slyším klapot jednorožce.
Takový krásný sen!
A podívej se na ni.
Kouzelné dítě.
Tak roztomilé.
A plné naděje a úžasu.
Teď už tu chybí jen jedno.
Trocha strachu.
To mě nikdy neomrzí.
Zažij taky strach. No tak. Ano, správně.
To je ale krásná noční můra!
A teď
běž říct ostatním, že už nemusejí čekat.
Nedívej se tak na mě, kamaráde.
Musels vědět, že ten den jednou přijde.
Mé noční můry jsou konečně připraveny.
Jsou připraveni i tví Strážci?
Nazdar, kámo.
Dlouho jsme se neviděli. Od sněhové vánice v 68. roce.
O Velikonoční neděli, že?
Zajdo! Snad se na mě ještě nezlobíš?
Zlobím.
Ale přicházím kvůli něčemu jinému.
Chasníci!
No tak!
Pusťte mě! Co to...
Já?
Ani nápad. Uvidíme se na pólu.
Je tu.
Ticho.
No ne! Tady je!
Jack Frost!
Páni.
To snad není možné.
No tak, no tak.
- Pusťte mě. - Snad se k tobě yettiové chovali dobře.
Jo, není nad to,
když tě strčí do pytle a prohodí magickou branou.
Prima. To byl můj nápad!
Zajdu samozřejmě už znáš.
- Samozřejmě. - A vílu Zuběnku.
Ahoj. Hodně jsem o tobě slyšela.
A o tvých zubech!
O čem?
Ukaž! Jsou opravdu tak bělostné?
Ano!
Opravdu se třpytí jako padlý sníh!
Holky, ovládejte se!
Nedělejte nám ostudu.
A Sandman.
Sandy?
Sandy? Probuď se!
Řekne mi už někdo, proč tu jsem?
To mi moc nepomůže,
ale stejně děkuju, mužíčku.
Musel jsem fakt něco provést, abyste se vy čtyři sešli.
Jsem na seznamu zlobilů?
Na seznamu zlobilů?
Ty jsi ten nejhorší!
Ale nevadí, to můžeme přehlédnout.
Začínáme s čistým stolem.
Jak to?
Dobrá otázka.
Jak to? Tak já ti to řeknu!
Stal se z tebe totiž Strážce!
Co to děláte? Nechte mě!
To je na tom to nejlepší!
Proč myslíte, že chci být Strážcem?
Jistěže chceš.
Hudba!
Přestaňte!
Sice mi to lichotí,
ale já nejsem ten pravý.
Vy se dřete a plníte normy,
a já mám radši koulování a legraci.
- Nejsem žádný Strážce. - Jo, přesně to jsem říkal.
Jacku, ty asi nechápeš, co my děláme.
Každé to světýlko představuje jedno dítě.
Dítě, které věří.
A ať jsou zlobivé nebo hodné,
my je chráníme.
Zuběnko! Vyndej mu ty prsty z pusy.
Omlouvám se. Jsou tak krásné.
Tak už se rozhodni.
Stín má za lubem kdoví co!
Myslíte Bubáka?
Ano! Stín nás ohrožuje
a ohrožuje i děti.
Tím spíš si najděte někoho vhodnějšího.
Ty si myslíš, že záleží na nás?
Ne, byl jsi vybrán! Tak jako my ostatní.
Měsíčníkem.
- Cože? - Vybral si tě včera v noci.
Možná.
Měsíčník... On s vámi mluví?
To nemůžeš odmítnout. Je to osud.
Ale proč mi to neřekl on sám?
Tohle je jeho odpověď po 300 letech?
Trávit věčnost jako vy
v nějakém úkrytu a vymýšlet způsoby, jak uplácet děti?
Ne. To není nic pro mě. Bez urážky.
To nemá být urážlivé?
Víš, co si myslím?
Že jsme právě unikli pohromě.
Co ví tenhle šašek
o tom, jak se dětem rozdává radost?
Slyšels někdy o sněhových prázdninách?
Vím, že to není jako vejce natvrdo, ale dětem se to líbí.
Ale žádné z nich na tebe nevěří, viď?
Ty jsi totiž neviditelný.
Jako bys ani nebyl.
Zajdo! To už stačilo.
Ne, ten klokan má pravdu.
Cože? Jak jsi mi to řekl?
Já nejsem žádný klokan.
A já jsem si to celou dobu myslel.
Když nejsi klokan, tak co jsi?
Jsem zajíc. Velikonoční zajíc.
Na mě lidi věří.
Jacku, pojď se mnou.
Neber si to osobně, Severe.
Ale to, co děláte, pro mě není.
Měsíčník říká, že ano!
Uvidíme.
Pomaleji. Sem jsem už léta chtěl vtrhnout.
- Pořádně se porozhlédnu. - Jak, vtrhnout?
Klid. Přes ty yetti jsem se nedostal.
Ahoj, Phile.
Jen pojď, Jacku!
Já vždycky myslel, že hračky vyrábějí elfové.
Necháváme je při tom.
Výborně! Jen tak dál.
Nelíbí se mi. Namaluj je načerveno!
Přidejte, všichni!
Vánočku?
Ne, děkuju.
A teď přijde to hlavní.
To...
Kdo jsi, Jacku Froste?
- Jaký jsi v jádru? - V jádru?
Když tě Měsíčník zvolil za Strážce,
musíš mít v sobě něco mimořádného.
Koukni.
Takhle mě vidíš, ne?
Velkého a hrozivého.
Ale když mě poznáš trochu... Zkus to.
Jsi veselý chlapík?
Ale nejen to!
Jsem také záhadný,
nebojácný
a dobrosrdečný!
A v jádru?
Malé dřevěné mimino.
Dívej se pořádně. Co vidíš?
Máš velké oči.
Ano! Velké oči. Hodně velké.
Protože jsou užaslé.
Takový jsem v jádru.
S tím jsem se narodil.
S očima, které vždy ve všem vidí zázrak.
Které vidí na stromech světýlka a ve vzduchu kouzlo.
Já svět plním úžasem!
A ten také ochraňuji v dětech.
Proto jsem Strážcem.
Kvůli tomu, jaký jsem v jádru.
A jaký jsi v jádru ty?
To nevím.
Máme tu problém. Potíže v Zoubkovém paláci.
Severe! Severe!
Říkal jsem, že s vámi nejdu!
V žádném případě nevlezu do nějakých starých
saní?
Tak jo. Jednou se svezu a dost.
Všichni milují saně!
Zajdo, na co čekáš?
Myslím, že moje tunely jsou rychlejší. A bezpečnější.
Nastup si!
Připoutej se!
Kde jsou sakra pásy?
Myslel jsem to obrazně. Můžeme?
Fajn, jedeme! Dobrý!
Z cesty!
To snad ne!
Pomaleji!
Snad se ti ty přemety líbí.
Doufám, že máš rád mrkev.
A jedem!
Letíme!
Zajdo.
Mrkni na ten výhled.
Severe! On tam...
Takže ti na mně záleží.
Koukej padat, ty vejtaho!
Držte se pevně! Znám zkratku.
Propáníčka! Měli jsme jít tunely!
Směr Zoubkový palác.
Co to je?
Co jsou zač?
Unášejí víly zuběnky!
Malá Zuběnko, jsi v pořádku?
Převezmi otěže.
Kradou všechny zoubky!
Jacku, pozor!
Zuběnko, není ti nic?
Unesli mé víly.
A zoubky! Všechny do jednoho!
Všechno je pryč.
Úplně všechno.
Díky bohu. Aspoň tobě se nic nestalo.
Tak tohle je opravdu skvělé.
Velká čtyřka pohromadě.
Až mě to vyvedlo z míry.
Severe, líbilo se ti, co jsem udělal s Glóbusem?
To kvůli mně jste se sešli, co?
Stíne! Máš 30 vteřin na to, abys mi vrátil víly!
Jinak co? Strčíš mi pod polštář minci?
Proč to děláš?
Třeba chci to, co máte vy.
Aby na mě lidi věřili.
Už mě nebaví schovávat se pod postele!
Třeba tam patříš!
Jdi si vycpat vajíčko, zajíci.
Počkat. To je Jack Frost?
Odkdy s nima kamarádíš?
Nekamarádím s nima.
Prima. Nestranný pozorovatel.
Tak to tě nebudu brát v úvahu.
Ale na to už jsi určitě zvyklý.
Stíne, ty podlý plížile! Pojď sem!
No tak! Jen klid, holka.
Tohle znáš, co, Sandmane?
Chvíli mi trvalo, než jsem ten trik vylepšil.
Měním sny v noční můry.
Nebuď nervózní.
To ji jen víc podráždí. Vycítí totiž strach.
Jaký strach? Z tebe?
Tebe se od dob temna nikdo nebojí!
Doba temna.
Lidé byli vystrašení, nešťastní.
To byla krása! To jsem měl panečku moc!
Ale pak se Měsíčník rozhodl
nahradit můj strach vaším úžasem a světlem.
Rozveselil lidi a dal jim naději.
A všichni mě odepsali jako zlý sen!
Není čeho se bát.
Žádný Bubák neexistuje!
Ale to se teď změní.
Koukněte.
Už to začalo.
Ale co?
Děti se budí a vidí,
že k nim víla Zuběnka nepřišla.
Taková maličkost. Ale pro dítě...
Co se děje?
Už... Už na mě nevěří.
To ti neřekli, Jacku?
Být Strážcem je skvělé.
Ale má to háček.
Když hodně dětí přestane věřit,
to, co tví přátelé chrání,
úžas, naděje a sny, prostě zmizí.
A kousek po kousku zmizí i oni.
Nebudou Vánoce ani Velikonoce
ani malé víly, které přichází v noci.
Zbude jen tma a strach.
A já.
Pak zase přestanou věřit na vás.
Zmizel.
Musím uznat,
že se Stínem jsi měl pravdu.
S tvými vílami mě to mrzí.
Měls je vidět, jak se bránily.
Proč ukradl Stín ty zoubky?
O ty mu nejde,
ale o vzpomínky v nich.
Jak to myslíš?
Proto ty zoubky schraňujeme.
Jsou v nich ukryté nejcennější vzpomínky z dětství.
Já s ostatními vílami je chráníme.
A když si někdo potřebuje vzpomenout, co je důležité,
pomáháme mu.
Měly jsme vzpomínky všech lidí.
I ty tvoje.
Moje vzpomínky?
Z tvého dětství.
Než ses stal Jackem Frostem.
Ale já jsem byl vždycky Jack Frost.
Kdepak, všichni
jsme byli někým jiným, než jsme byli vyvoleni.
Cože?
Měl jsi vidět Zajdu.
Neměl jsi to prozrazovat!
Tu noc u rybníka jsem myslel...
Ty chceš říct,
že jsem žil předtím jinak,
že jsem měl domov a rodinu?
Ty si to vážně nepamatuješ?
Celou tu dobu jsem to měl na očích.
Když najdu své vzpomínky, zjistím, proč tu jsem.
Musíš mi je ukázat!
To nejde, Jacku. Má je Stín.
Tak mu je musíme vzít!
Ale ne!
Děti!
Je pozdě!
Ne! Ne!
Nikdy není pozdě!
Počkat, počkat!
Mám nápad!
Budeme sbírat zoubky.
Cože?
Až je budeme mít, děti na tebe budou dál věřit!
Jde o miliony dětí na sedmi světadílech!
Prosím tě!
Víš, kolik hraček roznesu za jediný večer?
A kolik vajíček já schovám za jediný den?
A když nám pomůžeš, Jacku,
dáme ti tvé vzpomínky.
Tak platí.
Rychle! Rychle!
Skákej rychleji, zajíci! Mám o pět zubů víc!
To určitě. Řekl bych ti, aby ses mi nepletl
do cesty, ale proč?
Stejně mi nestačíš.
Ty chceš se mnou závodit?
Na zajíce nemáš, kámo.
Závod? Tohle je závod?
Tak to bude velkolepé!
Tady čtyři třenové! Řezák dva bloky na východ.
To je stolička? Ty jsou všude!
Jsi v pořádku?
Nic mi není, promiň.
Už jsem hrozně dlouho nebyla v terénu.
Co znamená hrozně dlouho?
440 let, tak zhruba.
Dvojčata!
Trefa!
Ty budeš pěkný divoch, co?
To je hračka.
Ten zub je můj! Sandy! Sandy!
Pomalu, divoško.
Ta myška k nám patří! Je z evropské sekce.
A sakra!
Jo!
Ne!
Páni! Vy sbíráte zoubky a necháváte dárky
stejně rychle jako mé víly.
Necháváte jim dárky, že?
BROOKLYNSKÝ MOST PRÁDELNA NA MINCE
Pořád ta světla.
Proč nezhasínají?
Oni sbírají zuby?
Ticho, nebo s vámi vycpu polštář!
Tak si to ještě naposled užijte.
Zítra už
nebude vaše ubohé snažení k ničemu.
Levý prostřední řezák
vyražený při sáňkování.
Jak se to asi stalo, co, Jacku?
To víš, děti.
Tohle jsem na tom měla nejraději.
Dívat se na děti.
Proč jsem toho vlastně nechala?
Zblízka je to jiné, viď?
Děkuju, že jsi sem šel se mnou.
Škoda, že jsem nevěděla to o tvých vzpomínkách.
Mohla jsem ti pomoct.
No, víš...
Nejdřív se postaráme o tebe.
Pak dojde na Stína.
Tady jste!
Co se děje, loudové?
Jak je, Zuběnko?
Už na mě zase věří.
To jsem chtěl slyšet.
Aha, tak takhle. Vy spolupracujete,
aby zajíc zůstal poslední.
Nepotřebuju pomoc, abych ti to nandal!
Sleduj, Ušáku.
Tomu říkáš pytel zubů?
Tohle je pytel zubů.
Pánové, pánové, tady jde o Zuběnku.
Není to žádná soutěž.
A i kdyby, tak jsem vyhrál já!
A jéje.
Santa Claus?
Velikonoční zajíc?
Sandman?
Víla Zuběnka! Já věděl, že přiletíš
Překvápko! Jsme tu.
On nás vidí?
Skoro všechny.
Počkejte, je pořád vzhůru.
Sandy, uspi ho.
Kouzelným pískem, ty trdlo!
Ne, stůj! To je velikonoční zajíc!
Co to děláš, Abbey? Lehni!
Hlavně žádnou paniku.
Ale to je chrt.
Víš, co dělají chrti zajícům?
Ale určitě se ještě nesetkal se zajícem, jako jsem já.
Metr 82,
železné nervy.
Přeborník v taj-či a ve starobylém umění...
A sakra!
Stůj! Sedni!
Lehni, Abbey!
Sandy!
Má vzteklinu! Odežeňte ji!
To ne.
Cukrové špalky.
Škoda že tu nemám foťák.
Sandy, pojď! Jdeme hledat Stína!
Líbí.
Zajíčku, hop, hop, hop!
Co to...
Ano!
CESTOVÁNÍ ČASEM S.R.O.
Dokázal jsem to.
Sandy!
Sandy, viděls to?
Koukni na to.
Froste?
Na nestranného pozorovatele
trávíš s těma pošukama nějak moc času.
Tohle se tě netýká, Jacku.
Teď už ano, když jsi ukradl ty zuby!
Zuby? Proč ti na nich záleží?
Tebe jsem hledal.
Není radno si tě znepřátelit.
Jen pomalu, Sandy. Nemůžeš mi to mít za zlé.
Ty nevíš, jaké to je, být slabý a nenáviděný.
Byl jsem hlupák, že jsem ti kazil sny.
Teď ti něco povím.
Můžeš si je zase vzít.
Ty si vezmeš ty vlevo
a já ty vpravo, jo?
Jen pojď!
Radši se skrč.
Musíme pomoct Sandymu!
Ne!
Jacku!
Strach nepřepereš, mužíčku!
Honem, honem, Jacku!
Popřál bych ti sladké sny, ale žádné už nezbyly.
- Sandy? - Ne!
Ne!
Jacku!
Jacku, jak jsi to udělal?
Netušil jsem, že to dokážu.
Konečně!
Někdo, kdo se taky umí pobavit!
Je ti něco?
Já jen...
Škoda, že jsem něco neudělal.
Něco neudělal?
Jacku, ty ses postavil Stínovi! Zachránil jsi nás!
- Ale Sandy... - Byl by pyšný na to, cos udělal.
Nevím, kým jsi byl v minulém životě.
Ale v tomhle jsi Strážcem.
Ale jak můžu vědět, kým jsem, dokud nezjistím, kým jsem byl?
Však to zjistíš.
Cítím to
v břiše.
Sleduj, jak rychle zhasínají.
To dělá strach.
Stín narušil rovnováhu.
No tak, hlavu vzhůru, nesmutněte!
Ještě to můžeme změnit!
Zítra jsou Velikonoce.
Potřebuju vaši pomoc. Když se do toho obujeme,
ta světýlka se zase rozzáří.
Zajda má pravdu.
Sice mě to stojí velké přemáhání, ale uznávám,
že tentokrát jsou Velikonoce důležitější než Vánoce.
Slyšeli jste to?
Musíme rychle do tvého doupěte. Všichni k saním!
Tak to ne. Moje doupě, moje pravidla. Připoutejte se.
U Šostakoviče!
„Připoutejte se.“ Vtipné.
Vítejte v mém doupěti.
Něco se chystá.
Sofie?
Co ta tady dělá?
Sněžící koule.
No tak! Udělejte někdo něco.
Na mě se nedívejte. Jsem přece neviditelný.
Elfe! Elfe!
Neboj, Zajdo. Určitě má ráda víly.
- To nic, maličká. - Jsi hezká.
Víš co? Něco pro tebe mám!
Hele!
Koukni na ty hezké zoubky
s trochou krve a kouskem dásně!
Krev a dáseň?
Kdys byla
naposled s dětmi?
Kuk!
My musíme dětem nosit radost.
Nemáme čas...
Na děti.
Když může jedno malé dítě zkazit Velikonoce,
tak jsme na tom hůř, než jsem myslel.
Chceš si obarvit pár vajíček? Jo?
- Ano. - Tak pojď.
U Rimského-Korsakova!
To je ale vajíček!
Kolik času na to máme?
Tak, vojsko, je načase zaútočit.
To znamená vajíčka všude!
Hory vajec v každém činžáku,
venkovském domě i v přívěsu!
V teniskách a v miskách.
Mými krásnými vajíčky zaplníme vany!
Tohle je trochu divné.
Kdepak,
to je krása.
Přijde jaro do všech světadílů!
A já s sebou přináším naději!
Ta vypadají moc vánočně. Pomaluj je modře.
Co to tam máme?
To je nádherné!
Teď musíme dostat tohle velké i ty menší
tunelem až nahoru,
a budeme mít Velikonoce.
Jsi dobrý.
Vždyť ty taky.
Hele, mrzí mě to s tím...
S tím klokanem.
To ten můj australský přízvuk.
Chudinka malá. Koukni. Úplně ji to vyčerpalo.
Je tak hezká.
Měli bychom ji odnést domů.
Co kdybych ji vzal já?
- Jacku, ne. Stín... - Na tohle nemá.
Proto tě tu potřebujeme.
Nebojte. Poběžím jako zajíc.
Sofie? Jsi to ty?
Měli bychom se vrátit.
Jacku!
Ten hlas znám.
Jacku!
Neboj, ještě máme čas.
Jacku?
Pojď, malá Zuběnko!
Musím zjistit, odkud to přichází.
Buď zticha!
Odvedu tě odsud, jen co...
Jacku?
Jacku!
...budu moct.
Hledáš něco?
Žádný strach, Jacku. Neublížím ti.
Strach? Já se tě nebojím.
Možná že ne. Ale něčeho se bojíš.
- To si myslíš ty. - To vím!
To je něco, co vždycky rozpoznám.
Lidský strach.
Ty se bojíš, že na tebe nikdy nikdo nebude věřit.
A nejhorší na tom je, že se nikdy nedozvíš proč.
Proč právě ty?
Proč ti určili být takový, jaký jsi?
Tak se neboj,
protože odpověď mám tady.
Chceš je, Jacku? Své vzpomínky?
Vše, co chceš vědět, je v téhle krabičce.
Proč jsi skončil takhle? Neviditelný.
Nemůžeš s nikým navázat vztah.
Po těch odpovědích hrozně toužíš. Chceš se jich zmocnit
a ulétnout s nimi. Ale bojíš se toho,
co si pomyslí ostatní Strážci.
Bojíš se, že je zklameš.
Tak já ti to ulehčím.
Oni tě nikdy mezi sebe opravdu nepřijmou.
Přestaň!
Vždyť k nim vlastně ani nepatříš.
Ty nevíš, kdo jsem.
Jak by ne! Jsi Jack Frost.
Kam přijdeš, všechno pokazíš.
Jako právě teď.
Cos to udělal?
Spíš se ptej, cos udělal ty.
Malá Zuběnko!
Veselé Velikonoce, Jacku.
Ne.
Nejsou tu žádná vajíčka.
- Nic tu není. - Jdu pryč.
HLEDÁNÍ VELIKONOČNÍCH VAJEC
- Nepřišel. - To nechápu.
Možná je letos schoval opravdu dobře.
- Haló! - Už jsem se díval všude, a nic.
Ale jsou tu! Ano!
Nejsou to sice ta nejhezčí vajíčka,
ale brzy budou.
Já tomu nevěřím.
Máš pravdu.
Žádný velikonoční zajíc není.
Cože? Ne.
Kdepak! To není pravda!
- Stojím před tebou. - Proč asi nepřišel?
Ony mě nevidí.
Nevidí mě.
Jacku, kdes byl?
Noční můry napadly tunely.
Rozbily všechna vejce a všechny košíčky.
Nahoru se nic nedostalo.
Jacku.
Kdes to vzal?
Já jsem... To je...
Kde je malá Zuběnka?
Jacku, cos to udělal?
Tak proto jsi zmizel?
Byl jsi za Stínem?
Ne, vyslechněte mě.
Omlouvám se. Nechtěl jsem, aby se to stalo.
- Musí pryč. - Cože?
Nikdy jsme ti neměli věřit!
Velikonoce značí nový začátek, nový život.
Velikonoce jsou naděje.
A po té je teď veta.
Mrkneme se znovu do parku.
- Fakt? - A proč? Kvůli velikonočnímu zajíci?
Říkám vám, že jsem ho viděl!
Byl větší, než jsem myslel,
a měl takové super bumerangy!
- Nebuď jak malej, Jamie. - Nech si ty řeči.
Co to s vámi je?
Byl to jenom sen!
Buď rád, že se ti zdají takové sny
a že nemáš...
Noční můry.
Vykašli se na to, Jamie.
Letos žádné Velikonoce nebudou.
On je fakt skutečný!
Vím to.
Tušil jsem, že k tomu může dojít.
Nikdy na tebe opravdu nevěřili.
To jsem se ti snažil ukázat.
Ale chápu to.
Nechápeš vůbec nic!
Že ne? Že nevím, jaké to je, když tě odvrhnou?
A nikdo na tebe nevěří?
Taky toužím po rodině.
Po těch letech v temnotách jsem myslel,
že nikdo nepochopí, jaké to je.
Ale teď vidím, že jsem se mýlil.
My nemusíme být sami, Jacku.
Já na tebe věřím. A děti na tebe určitě začnou věřit tak
Na mě?
Ano!
Koukni, co spolu dokážeme.
Co se k sobě hodí víc než zima a tma?
Můžeme všechny přimět, aby věřili.
Změníme svět tak, že bude všude...
Temný stín?
A taky mráz, Jack Frost.
Budou věřit na nás oba.
Ne, budou se nás obou bát. A o to já nestojím.
Říkám ti naposled,
abys mě nechal být.
Tak dobře. Chceš být sám. Prosím. Ale nejdřív...
Malá Zuběnko!
Dej mi tu hůl, Jacku!
Ty se pořád do něčeho pleteš.
Dej mi ji a já ji pustím.
Tak dobře.
A teď ji pusť.
Ne.
Chtěl jsi být sám.
Tak buď sám!
Ne!
Malá Zuběnko!
Nestalo se ti nic?
Promiň. Jen tě studím.
Stín měl pravdu.
Všechno pokazím.
Hej.
Jacku?
Jacku!
No tak, Jacku,
všechno není legrace.
Jacku, slez dolů.
- Jacku! - Jsi legrační, Jacku.
Buďte opatrní.
To víš, že jo.
To je dobrý, to je dobrý.
Nedívej se dolů. Dívej se na mě.
Jacku.
Mám strach.
Já vím, já vím.
Dopadne to dobře. Nespadneš tam.
Ale teď si užijeme trochu legrace!
Ne!
Myslíš, že jen tak blbnu?
Jo! Ty pořád jen blbneš!
Tak.
Ale teď ne.
Uvidíš. Dobře to...
Dobře to dopadne.
Musíš mi důvěřovat.
Zahrajeme si jednu hru, jo? Budeme skákat panáka!
Jako každý den.
Nic na tom není.
Jedna...
Dvě...
Tři!
Tak
a teď ty.
Jedna...
To je ono, to je ono.
Dvě...
Tři!
Jacku!
Vidělas... Vidělas to?
To jsem byl já!
Měl jsem rodiče! A sestru!
A já jsem ji zachránil!
Tak proto sis mě vybral.
Jsem Strážce.
Musíme pryč.
Jo.
Poleť, maličká, máš to u mě!
Poleť, honem!
Co se stalo?
Už nedokážete létat?
To ta světýlka.
Už můžete jít!
Letos žádné hračky potřebovat nebudeme,
děkuju.
Ani nikdy jindy.
Všechna zhasínají.
Už jich zůstalo jen šest.
Pouhých šest dětí,
které dál neochvějně věří na Strážce.
Ať jich zbude jen
ANGLIE
pět.
Čtyři.
Tři!
Dva!
Jedno.
Jamie.
Hele,
teď nás oba čeká rozhodující chvíle.
Tak dobře poslouchej.
Jestli to nebyl sen a ty jsi skutečný,
musíš to dokázat. Teď hned.
Už dlouho na tebe věřím.
Vlastně celý život.
Tak mi to dlužíš.
Nemusíš toho dělat moc. Stačí malé znamení.
Cokoliv.
Jedno co.
Já to věděl.
Je skutečný!
Ono tu sněží?
Jack Frost.
Tys opravdu řekl...
Jack Frost?
Řekl to znova. Řekl...
Tys řekl...
Jack Frost!
Ano!
To jsem já! Jack Frost! Tak se jmenuju!
Vyslovil jsi moje jméno!
Moment. Slyšíš mě?
A...
Vidíš mě taky?
On mě vidí! Vidí mě!
- To tys přivolal ten sníh! - Ano!
- Sem do pokoje! - Ano!
- Jsi skutečný? - Ano!
Díky komu asi máte vánice a sněhové prázdniny?
A pamatuješ, jak jsi tuhle letěl na těch saních?
- Tos udělal ty? - Jo, já!
- Paráda! - Že jo?
A co velikonoční zajíc? A víla Zuběnka?
Jsou skuteční! Každý z nás je skutečný.
- Já to věděl! - Jamie, s kým to tam mluvíš?
S Jackem Frostem.
Tak dobře.
Vraťte se!
- Severe, není ti nic? - Tak je to jasné.
Ztratil jsem veškerou moc.
Hele!
To je Jack!
Jacku!
Dobrý?
Co tu děláš?
To, co vy.
Poslední světýlko.
Páni! Jsi to ty! Vážně!
Já věděl, že to není sen!
Jacku, on tě vidí.
Počkat. Kde je Zajda?
Ztráta Velikonoc nás všechny poznamenala.
A nejvíc ze všech Zajdu.
To snad ne.
Tohle je velikonoční zajíc?
Teď mě někdo vidí!
Kdes byl před hodinou, kluku?
Co se mu stalo?
Byl tak krásně veliký. A teď je...
Roztomilý.
To je příjemné.
To tys ho navedl, aby to řekl? A dost!
Jdeme! My dva! Pojď!
Ne, on mi řekl, že jsi skutečný,
když už jsem začínal pochybovat.
To díky němu věříš?
Na mě?
Odveďte Jamieho.
Buď opatrný, Jacku.
Jacku Froste.
Skoncujeme s tím, co říkáš?
Tenhle tvůj trik už na mě nezabírá.
Tudy, tudy.
Nikam to nevede. Na druhou stranu!
Jacku!
Výborně, Jacku. Máš jedničku za snahu.
Je silnější. Neporazím ho.
Takový povyk kvůli jednomu malému klukovi.
A on pořád odmítá přestat věřit.
Nevadí. Existují jiné způsoby,
jak uhasit světlo.
Tak si to budeš muset nejdřív rozdat se mnou.
Jak jsi krásně chundelatý.
Chceš podrbat za ouškem?
Ať tě to ani nenapadne.
Ani nevíte, jakou mi dělá radost
vidět vás tu pohromadě.
Vypadáte příšerně.
Jacku, já se bojím.
Já vím, já vím.
Ale dobře to dopadne.
Teď si užijeme trochu legrace!
To je ono! Takový jsem v jádru!
Tak co, Jamie?
Věříš na Bubáka...
Teď přivedeme tvoje kamarády.
Prima!
Jamie, jak to děláš?
To Jack Frost! Pojď, musíš nám pomoct!
To je přece...
Jack Frost!
- Veselé Vánoce! - Veselé Velikonoce!
Nezapomínejte si čistit zuby!
- Miňonka? - Cože?
Jamie, měl jsi pravdu!
Velikonoční zajíc existuje!
- I víla Zuběnka! - A Santa Claus!
Jsou skuteční!
Jo!
Myslíš, že s těmi dětmi něco zmůžete? Proti tomuhle?
Jsou to jen zlé sny, Jamie.
A my tě ochráníme.
Vy je ochráníte?
A kdo ochrání vás?
Já.
- Já. - Já.
Já taky.
Aspoň to zkusím.
Pořád si myslíte, že žádný Bubák neexistuje?
Já na tebe věřím, ale nebojím se tě.
Jo, vílo Zuběnko!
Jo!
Ne! Na ně!
Dejte se do toho!
Jen pojďte, pojďte.
A sakra!
No teda!
Jsem jen zajíček!
Zdravím, kámo.
Na ně!
Nandáme jim to!
No tak, to přece zvládneme!
Prosím, kámo.
Díky, Zuběnko.
Nesprávná střecha.
Sledujte!
Už to mám!
Vím, co uděláme. Pojďte.
Je po všem, Stíne.
Nemáš se kam schovat.
Jacku, pozor!
Sandman!
Kámo, tak rád tě vidím!
Líbí!
Takový jsi v jádru?
Chvíli to trvalo,
ale přišel jsem na to.
Všichni jste na seznamu zlobilů!
Zajdo, postřeh!
Ne.
Vy se opovažujete smát se v mé přítomnosti?
Já jsem Bubák a vy se mě budete bát!
Ne! Ne.
Odcházíš uprostřed zábavy?
A bez rozloučení.
Mince?
A to je za mé víly.
Mě se nezbavíte! Určitě ne navždycky!
Strach ze světa nezmizí.
No a co? Dokud bude jediné dítě věřit,
budeme se strachem bojovat.
Vážně? Tak co tady dělají noční můry?
Moje být nemůžou. Já se nebojím.
Zdá se, že vycítily tvůj strach.
Ne, ne. Ne!
Ne!
Můžeme začít, Jacku? Aby to bylo oficiální.
Teď složíš přísahu.
Jacku Froste, slibuješ,
že nasadíš život, abys ohlídal
všechny děti na světě,
jejich naděje, přání a sny,
protože to je všechno, co máme, čím jsme
a čím kdy budeme?
Ano.
Tak ti blahopřeji, Jacku Froste, neboť ses stal
na věčné časy
Strážcem.
Je to chlapák.
Ovládejte se, holky.
Koukněte!
- To jsou Santovy saně. - Jsou opravdové!
Viděli jste to?
Všichni milují saně.
No ne, koukejte!
Je načase odejít.
To je krása!
Veselé Velikonoce, špunte.
Bude se mi po tobě stýskat.
Sbohem, Zajíčku.
Ty odcházíš?
Ale co když se vrátí Stín?
Co když zas přestaneme věřit? Když tě neuvidím...
No tak, jen klid.
Přestáváš věřit, že existuje měsíc, když vyjde slunce?
Ne.
Přestáváš věřit, že existuje slunce,
když ho zakryjí mraky?
Ne.
My nezmizíme, Jamie. Od teď
budeme pořád tady.
Takže jsi trochu Strážcem i ty.
Jacku!
Jmenuji se Jack Frost.
A jsem Strážce.
Jak to vím?
Řekl mi to měsíc.
Takže až vám něco řekne měsíc,
věřte tomu.
VĚNOVÁNO MARY KATHERINE JOYCEOVÉ, VĚRNÉ STRÁŽKYNI
YETTI
PHIL