HUSET BATIATUS ER FALDET.
SPARTACUS HAR TERRORISERET CAPUA MED GLADIATORERNE.
RIGMANDEN SEPPIUS SENDER LEJESOLDATER EFTER DEM.
Jeg skulle mene, at han er død.
Agron.
Forsyninger. Hurtigt. Tag alt af værdi.
Spartacus, skal hans lem blottes for solen?
Nej. Jeg sender et budskab.
Til en gammel ven.
FUGITIVUS
Pompejus var en dåre at gå op mod Sertorius uden støtte.
Har Pompejus nogensinde ladet fornuft besinde sig?
Han er moden af år, men stadig en slagterdreng.
Hvor ungdommen falder, kan modenheden blomstre.
Rom mister Hispania, hvis Pompejus ikke styrkes mod oprørerne.
Og hvem ville føre styrken? En nyligt forfremmet praetor?
Jeg tjener republikken, Marcus.
Vi vil bekæmpe hendes fjender, om ordren gives.
Preatorens kåbe er end ikke krøllet, og dog taler han om krig og hæder.
Jeg taler blot om presserende hensyn.
De findes ikke kun langt herfra, vel, Varinius?
- Ikke når Spartacus er på fri fod. - Manden er ikke mit anliggende.
Seppius' mænd blev dræbt uden for Capua.
Han sendte bud om, at en af de faldne bar dit navn skåret i brystet.
- En beklagelig tøjle. - Den bør straks hugges over.
Cossutius venter mig.
Beklag for Deres datter, at jeg ikke kunne blive og beskue hende.
Skuffelsen må mindskes af kommende besøg.
Kom. Lad os spise.
Konsulerne vil sende dig til Capua straks.
Det er blot tumult, Albinius. Det er ikke en praetor værdig.
Du førte thrakeren hertil, Gaius.
Du støttede Batiatus et åndedrag inden massakren i hans hus.
En massakre, som min datter dårligt undslap!
Varinius støtter Seppius.
Fanger han Spartacus, bruger de den sejr til at bringe dig i forlegenhed.
Se på det. Ellers vil du ikke stige i senatet.
Hold sværdet oppe.
Otte romere mere. Sendt til efterlivet.
Peirastes, erstat træ med stål for dem, der er klar.
Vitus. Pyrrhus. Lysandros.
Fordel disse efter evne. Saml resten.
Jeg vil dræbe mange romere.
Det tvivler jeg ikke på. Gå tilbage til træningen.
Spartacus, vi behøver mad. Ikke flere våben.
De bar kun stål og mønter.
- Crixus' mænd klarer sig bedre. - Rhaskos, hvor er Crixus?
Han søger Marcellus. Ham, der sælger skøger.
I har klaret jer godt. Fordel byttet ligeligt.
Rend dig!
Lad kujonerne klare sig selv.
- I har rigeligt. - Vundet med blod.
- Laver de andet end at dovne? - Del byttet. Jeg spørger ikke igen.
Skide gallere.
Rhaskos er en egoistisk dåre.
- Han ser kun egne behov. - Ingen vil sulte i aften.
Det er hovedsagen.
- Og i morgen? - Vi sender flere romere i døden.
Jeg så gerne dem alle falde.
Men ikke, hvis det koster dig livet.
Jeg har vist mig at være hårdhudet.
Du har ingen lige.
For mindre begunstigede vil bjergene mod øst være at foretrække.
Der er masser af vildt. Og få romere.
- Det ville være kløgtigt. - Hvorfor bliver vi så?
- Hvad holder os her, ved Capua ... - Spartacus.
Jeg hører, du vil befale mine mænd?
Nej.
Jeg minder dem om, hvad der er retfærdigt.
Du havde gjort ligeledes.
- Jeg vil tale med dem. - De vil lytte til dig.
Du var i byen igen?
- Du risikerer at blive set. - Jeg blev kun set af Marcellus.
Og han vil aldrig nævne det.
- Bar hans blod frugt? - Et navn. Trebius.
- Slavehandleren? - Han peger os mod hende?
Marcellus afslørede, han solgte Naevia.
- Hvor finder vi ham? - Han sælger ofte varer i Capua.
- Og horer på Arminius' bordel. - Den nyhed glæder hjertet.
Det forbliver bundet, indtil Naevia atter er i mine arme.
Jeg vil tale med dem nu.
Crixus, har du set Doctore?
Skolen var hans livsblod. At beskue dem, der udgød det -
- er salt i et dødeligt sår.
Du kæmper som en kvinde. Dræb ham.
En dårlig kamp. Duer end ikke som opvarmning.
Undskyld. De var de bedste, vi kunne finde.
Mængden kræver et skue, Mercato.
De må distraheres for at forhindre vrede og panik.
Gladiatorer og skuer. Mens Spartacus og hans mordere er frie.
- Din bror har styr på sagen, Seppia. - Trøstende ord.
For de otte af hans mænd, der blev slagtet i morges.
Beklager. Vigtige anliggender forsinkede mig.
Er det sandt, Seppius? Er yderligere otte mænd faldet for Spartacus?
En ubetydelighed. Spartacus vil snart få sin bekomst.
Og vor elskede fætter Sextus vil blive hævnet.
Eller gør du ham følge og efterlader mig ganske alene?
Hvilken bror ville jeg være, om jeg efterlod så beskattet blod?
Havde Batiatus dog bare været i live og oplevet denne velfortjente skam.
Spartacus og hans pøbel får snart enden på komedien.
Jeg har sendt besked til Rom om hjælp i den anledning.
Hvad med bedre underholdning? Dette trodser enhver beskrivelse.
Nej! Nej! Nej!
Nej! Nej!
En dårlig kamp.
- Jeg har intet af værdi. - Vi søger kun ord.
- Dem er jeg også fattig på. - Du var under Batiatus, ikke?
- Du tager fejl. - Nej, jeg så ham dengang.
Jeg var i Pompeii, da han kæmpede mod Theokoles og med nød overlevede det.
Oenomaus, blev han kaldt.
Det er heldigt, du ikke er ham.
Manden er anklaget for at forråde sin herre.
Dusøren på hans hoved er anseelig.
Men Spartacus' er endnu højere.
Blev han afsløret, kunne en mand som dig fortsat være en anden.
Som sagt har jeg intet af værdi.
En mindre sum, så.
Beklager. Du er ikke Batiatus' mand.
Du bør ikke være udenfor.
Jeg ville se månen. Janus elsker at stirre på den.
Varro tog ham på sine skuldre, og han ville gribe den fra himlene.
- Måske vil det lykkes ham en dag. - Men ikke på sin faders skuldre.
Janus er for ung til, at minderne har sat sig.
- Han vil næppe huske mig nu. - Du er hans moder.
Årene svækker ikke det bånd.
Han ville skinne som solen ved dit syn.
Jeg har ikke drømt om andet, siden vi skiltes.
Et skævt smil og et glimt i øjet.
Det har jeg ofte set...
... hos hans far.
Det var derfor, jeg blev tiltrukket.
Hans skæve smil blev man forelsket i, lang tid før man så ham.
Det gjorde jeg også.
Mira taler om bjergene mod øst.
Jeg har tænkt på at sende mænd ud for at jage.
Din broder passer Janus i området, ikke?
- Månen er nærmere. - Men vi kan nærme os.
Tror du ikke, jeg har higet efter det?
At komme bort fra dette?
Jeg er erklæret fugitivus som jer.
- Hvilket liv kan jeg tilbyde ham? - Intet.
I republikken.
Alle de mønter, jeg har frataget romerne.
Nok til at købe dig og din søn rejse væk fra disse kyster.
Varros sidste ord var om dig og Janus. At jeg sørgede for jer.
De var end ikke nødvendige.
Send Crescentia besked om, at jeg må flytte vor middag senere på ugen.
- Og besvar Varus' invitation. - Vi kommer ikke.
Jeg ved, du ikke kan lide ham, men han har gode forbindelser.
- Vi må vise os. - Din fader er ikke enig.
Han sender mig til Capua for at håndtere Spartacus.
Jeg vil tale med ham.
Du er praetor, Gaius.
At jage slaver er under dig.
Men det må gøres.
Jeg lover, at vi kommer til Rom, inden vort barn kommer til verden.
- Vi? - Du gør mig følge.
- Nej. - Ud.
Jeg er bundet til Huset Batiatus -
- alene for at begrave viden om blodet på dine hænder.
- Det med Licinia var et uheld. - Hun var Crassus' kusine.
Hun var en kælling!
Alle, der vidste besked, taler ikke længere.
- Lad os lægge det bag os. - Det er min intention.
Gør dig klar. Vi tager til Capua.
Og gør en ende på Spartacus' forbandelse.
Du tror Marcellus, hvis tunge bræger med sværd mod hals?
Crixus slår til mod Arminius og hans skøger. Jeg vil med.
Så vi følger den skide galler nu?
Jeg svor at hjælpe. Det gjorde du ikke.
- Det er fint, hvis du bliver borte. - Jeg er ved din side.
Skøgerne overtalte mig.
Undgå unødvendige farer og at provokere gallerne.
- Vaklede han? - Kender du ham?
At føre så mange mænd ind i byen er tåbeligt.
Alt er tåbeligt, når man jagter en kvinde.
Peirastes anfører jagten efter vildt.
Han vil føre dig sikkert til din søn, der har savnet dig for længe.
Gør ham til en mand, så jeg en dag kan hilse ham som broder.
Jeg vil fortælle Janus om dig.
Om manden, der elskede hans far.
- Hun forlader os? - Det er på høje tid.
- Det er mange ting denne nat. - Det er ikke din kamp.
Jeg gav mit ord. Blod og ære. Det lytter jeg endnu til.
Så lad os sprække mørket med romernes skrig.
Gå.
Trebius.
Hvor er Trebius?
Hvor?
Rejs dig! Rejs dig, kælling!
Trebius.
- Jeg vil udveksle ord. - Det vil jeg ikke.
Nej!
- Fandt du ham? - Flere vagter. Vi ...
- Trebius. Din skide hund! - Agron.
Han solgte mig og Duro til Batiatus. Han er skyld i min broders død.
- Han ved, hvor Naevia er. - Vi tager ham med.
- Jeg skal blot bruge et øjeblik. - Det får du.
Hans liv rinder ud. Det er alt, der tæller.
Du solgte en kvinde fra Huset Batiatus.
Mørk hud, hendes frues tegn på skulderen.
Hvor er hun?
Rend mig. Jeg er allerede død.
Der er endnu liv i dig. Tal, og det vil ende hurtigt.
- Syd? - Der er gårde, langt fra byen.
- Og Naevia blev solgt til en? - Hun blev givet fra herre til herre.
En gave fra Batiatus for at sikre støtte til hans kampagne.
- Er de steder svært bevogtede? - Guderne kunne ikke beskytte dem.
Hvor mange villaer er der mod syd? Hvor stort er området?
- Hvordan ved du, om hun er der? - Få er ejet af folk med indflydelse.
- Batiatus behagede dem for sin sag. - Vi bliver blottede.
Vi må gå forsigtigt frem.
Du vil være varsom? Stormen råber, at brisen skal berolige sig.
Hvad hjælper din død hende uden omtanke?
Hun har været ude af min arme for længe. Jeg har ikke tid til omtanke.
- Det har ingen af os. - Hvad mener du?
Med sit sidste åndedræt talte Trebius om Rom.
Og den død, der er sendt fra hendes barm for at skylde os bort i blod.
- Soldater? - De ankommer med solen.
Hvem anfører dem?
Byen er i panik. Mange blev slagtet i angrebet på Arminius.
Lad mændene få mad og hvile.
Lad patruljer tjekke området i nat.
- Deres vilje, praetor. - Find forsyninger.
Har du nok mænd til dette?
Det lader ikke til, at du har nok mænd.
De er kun oppe mod slaver. Ikke Hannibal.
Gladiatorer, anført af Spartacus.
Hvor er magistraten? Jeg vil se en af betydningen.
Han er optaget efter angrebet. Han beklager.
- Seppius tager gerne imod. - Han har praetor Varinius' øre.
Jeg ønsker ikke hans tunge i mit.
Jeg vil berolige borgerne.
I morgen, når solen stiger på markedspladsen.
- Hvad vil du sige? - Sørg for det.
Hvorfor er jeg ført hertil?
Gaius, hvorfor er jeg ført hertil? Til dette hus?
Bakkerne giver udsyn over området. Skolen kan rumme mine mænd.
Så lad det ske. Jeg tager til min faders villa.
Du bliver ved min side.
Få styr på huset.
Dette er vort hjem nu, Ilithyia.
Indtil Spartacus falder.
Jeg vil have alt i huset kastet ud over skrænten.
Vi vil købe nye og dyre ting.
Vil min mand have mig her, kan han betale.
Og vask alt blodet bort.
Det stænker af Batiatus og hans falmede kælling.
- Kom så. - Ja, frue.
- Hvad er der hændt? - Guderne selv forstår ikke min kone.
Er din forstand borte? Tal.
I burde have meddelt, at I kom.
Så havde vi forberedt et festmåltid.
- Lucretia. - Ser du det?
Naevia, find vin til vore ærede gæster.
- Dræb det. - Praetor, er dette Batiatus' kone?
- Hendes skygge. - Men hun er i live.
At blive skånet fra blodbadet. En velsignelse.
Det ville berolige byen, hvis det blev set således.
Jeg beklager. Jeg ved ikke, hvor hun er.
- Hvorfor tøver du? - Hun kan være et stærkt symbol.
Det kan bringe håb, at hun overlevede.
Og mod til konfrontation, så du kan komme til Rom.
Gaius, du kan ikke lade hende leve.
Sørg for, at hun vaskes og plejes.
Se hvilke stumper, hendes knuste sind endnu rummer.
- Romernes hær? - Vi er alle døde.
Vi ønskede ikke dette!
- I gladiatorer får os dræbt. - Din lille skiderik!
Vi vidste, denne dag ville komme.
Nogen har frygtet den.
Andre har længtes efter den.
Men få har set den dybere betydning.
At dette øjeblik var uundgåeligt.
Jeg lovede jer alle, da Huset Batiatus faldt -
- at vi ville se Rom ryste.
Det er jer, der vil ryste.
Jeg har set Glaber og hans mænd ankomme til byen.
De er nok til at gøre en ende på jer.
Så kæmp med os, og udlign oddsene.
Mercato har bekendtgjort, at Glaber vil tale for mændene ved daggry.
Det ville være klogt at udnytte distraktionen og glemme de tanker.
- Doctore. - Det er ikke længere min titel.
- Hvor tager du hen? - Der er ét sted for dyr uden ære.
Han er fortabt. Hvor mange ser du gerne følge ham?
Gå med os, broder. Vi kan gå mod syd, når Glaber holder tale.
Han er grunden til, at jeg er her. Og at min kone for evigt er borte.
- Følg dine egne råd om varsomhed. - Vi er klar.
Vi er slaver, der leger mænd.
De er ikke gladiatorer, selvom du ønsker det.
Tænk over det i nat, Spartacus.
Men når solen stiger, håber jeg at se fornuften bryde frem.
Vand. Hvordan fik vi det under tørken?
Tørken er overstået. Mindes du ikke, at den endte?
Det er ubetydeligt.
Kom, tør dig og få ordentlige klæder på.
Dit ar. Hvordan fik du det?
Forlad os.
Det må have været skrækkeligt.
At være fanget her.
Mens bæsterne rendte omkring.
Alle troede, du var død, knust mod klipperne.
Og at knogler og kød var din eneste rest.
Hvordan overlevede du helt alene?
- Lucretia. - Vi er venner. Er vi ikke?
De allerbedste.
Og du har så mange.
Aemilia. Caecilia. Licinia.
Marcus Crassus' kusine.
Det ville være en ære at blive set med hende. Kan du introducere os?
Lad os finde tøj til dig.
Ilithyia, hvorfor sagde du intet?
Du er med barn.
Quintus og jeg har prøvet så længe.
Det er et tegn fra guderne.
Livet blomstrer i Huset Batiatus.
Det er derfor, vi endnu er i Capua.
Derfor sendte du Aurelia bort.
Du håbede, de ville sende Glaber.
Nej. Jeg bad til det.
Og hvad beder du for nu? Til de guder, du ikke tror på?
Havde din kone ønsket dette? At se sin mand besat?
Der er mange ting, hun ikke havde ønsket.
Og alligevel er det således.
Følg Crixus mod syd.
Lad os ikke din hævntørst tage dem, du har befriet.
Mine ønsker skal ikke koste andre livet.
Vi vil finde Naevia.
Og rejse hinsides Roms rækkevidde.
Langt fra navnet Spartacus, som de gav dig.
Lad os vende tankerne fra den usikre fremtid.
Og omfavne et flygtigt øjeblik.
Vær klar, når ordren gives.
Du gør som en herre.
Får behøver en kæbe, der smækker efter haserne.
Har en hvalps gab samme bid?
- Lad os sammenligne tænder og se. - Stands jeres strid.
Jeg er med Spartacus og hans tanker.
I aftes gik de mod varsomhed og at gøre jer følge mod syd.
Og i morgenens lys?
Han var borte, da jeg vågnede.
Der er ingen grund til bekymring.
Situationen er under kontrol.
- Og Arminius? Er det kontrol? - Nej.
Det var vildskab begået af dyr, der intet andet kender.
De samme dyr hærgede Huset Batiatus.
Vi mistede mange den nat. Kvinder af anseelse.
Mænd af ære og betydning. Min egen fætter, Sextus.
- Jeres længe elskede magistrat. - Han taler sandt.
De blev dræbt af slagtere, der kun hungrer efter blod og død.
Og det skal de få.
- Spartacus anfører dem. - Han overvandt Theokoles.
Spartacus er blot en mand.
Og ikke alle falder for ham.
Quintus Lentulus Batiatus' kone -
- modstod det ubarmhjertige angreb fra Spartacus og hans hunde.
Og ved gudernes nåde lever hun endnu.
Det er et mirakel.
Det er en velsignelse.
Du er overskygget.
Du burde sgu udgyde en tåre.
Hun er deres budbringer -
- hentet fra efterlivet for at overlevere det budskab -
- at Spartacus aldrig vil overvinde Capuas befolkning.
Han kommer. Han kommer.
- Han kommer. - Dæmp dig.
Og de giver os yderligere tegn på -
- at Spartacus' sidste dage vil komme.
Mine mænd fandt en gruppe af Batiatus' slaver -
- der hærgede i bjergene mod øst.
Denne er den sidste, der stadig lever.
Inden hun bukker under, skal jeg tvinge hendes tunge på gled.
Med sit sidste åndedræt vil hun sige, hvor Spartacus' mænd skjuler sig.
Og de skal sendes bort fra denne dødelige verden -
- af Gaius Claudius Glaber.
- Prangende, lille lort. - Jeg ynder ham.
Som jeg ynder skyggen af vort hus.
Omring ham!
Gør en ende på ham!
Spartacus!
Gør en ende på ham.
Tag Aurelia herfra.
Tag ham.
Du kan ikke vinde.
Bliv, og lad hævn for evigt være dig nægtet.
Du er ikke bedre end Rhaskos og de skide gallere.
I styres alle af egne ønsker.
Er ingen af os noget værd for dig?
- Derfor gik jeg alene. - En ringe trøst, hvis du var faldet.
Vi behøver en leder.
Ikke en dreng, som ikke kan pisse uden at ramme alle omkring sig.
Hvad skal jeg gøre?
Vende ryggen til ham, der fordømte min kone til slaveri?
Lade ham leve, der tog alt fra mig?
Dit hjerte banker endnu.
Lægger du øret mod mit bryst, finder du ingen lyd.
Og alligevel er du ikke død.
På grund af dig. Jeg er dig taknemmelig.
Jeg kom ikke for at hjælpe dig, men for at stoppe dig!
Du stiller dig mellem Glaber og hans bekomst.
Som du stiller dig mellem Naevia og mig.
Hvad tror du, der sker, hvis du dræber en praetor?
Senatet vil rase og ånde flammer og hævn.
De vil ikke sende én mand som Glaber, men tusinde.
En sand hær, hvilket vi aldrig kan være.
Aurelia vil tale med dig.
- Spartacus. - Jeg er her.
- Lov mig ... - Alt.
Lov at holde dig borte fra min søn.
Han må ikke dø i din nærhed -
- som hans fader og moder.
Glaber og hans mænd vil betale i blod.
- Saml sværdene. - Nej.
Vi tager sydpå. For at finde Naevia.
- Lad Crixus jage falsk håb. - Beslutningen er taget.
Vi må stå som én.
Eller falde hver for sig.
En lektion, der har kostet dyrt.
Lænkerne skal fjernes fra alle slaver på vores færd.
Vort antal vil vokse.
Og når vi er talrige -
- konfronterer vi Glaber og Roms horder igen.
Og guderne vil begræde deres lidelse.
Tekster: Jakob Mølbjerg www.sdimedia.com