Kiitos.
Näin vilauksen pilotista. Hän näyttää Sullylta.
Se taitaa olla Sully.
Minusta hän on nainen.
- Ei, vaan... - Onpas.
Tiedän, mitä teet. Koettelet feminismini rajoja.
Saat tietää, että minulle-
sopii vallan hyvin antaa henkeni naispilotin käsiin.
Hei, täällä on kapteeninne.
- Luojan kiitos. - Niinpä.
Lentoaikamme Turks-ja Caicossaarille on 6 tuntia ja 24 minuuttia.
- Lentoemännät, valmistautukaa lähtöön. - No niin.
On aika ottaa Ronaldon antama erityinen lentolääkkeemme.
Mitä "cuidado" tarkoittaa?
Kai "nuku hyvin."
- Kippis. - Cuidado.
No niin.
Mitä tapahtui? Laskeuduimmeko?
Onpa hyvää kamaa.
Huonoja uutisia. Meillä on mekaaninen ongelma.
Suunnatkaa takaisin portille.
Aina kun palataan portille, lento ei lähde ollenkaan.
Kerää tavarasi. Muuten jää toinen lento löytämättä.
No niin, hra Pritchett, Dallasiin löytyy yhteyslento,
joka lähtee viidessä minuutissa.
- Ehditte, jos pidätte kiirettä. - En halua Dallasiin.
Menemme Turks-ja Caicossaarille.
Dallasista saatte jatkolennon.
Anteeksi, minun on vaikea käsitellä tietoja juuri nyt.
Otimme unilääkkeitä.
- Menkää vain portille 32. - Hyvä on.
- Miksi näissä lukee Dallas? - Ei aavistustakaan.
Anteeksi. On tullut kamala virhe.
Emme halua Dallasiin.
Kuunnelkaa tarkoin.
Menette Dallasista jatkolennolle Turks-ja Caicossaarille.
Teidän pitää olla portilla 32 neljässä minuutissa.
- Ymmärrättekö? - Kyllä.
En ole idiootti.
Meidän pitää olla portilla 32 neljässä minuutissa.
- Ei! Portti 32. Kirjoita muistiin. - Selvä.
Miksi hän on vihainen?
Ilmiselvää. Hän pitää minusta.
- Hän antoi minulle mokka... - Anteeksi.
- Seuraan sinua. - Hyvä on.
- Väärin. - Tiesin sen. Vaistot.
Odota.
Laukkuni on hävinnyt.
Passini on siinä.
Odota. Tuo tyyppi...
Hänellä on laukkuni.
Anteeksi, herra. Hyvä yritys varastaa laukkuni.
- Maalasitte sen jo. - Cam, se on taas olkapäälläsi.
Voi luoja.
- Olet hyvä. - Kuuntele minua.
Jos aiomme päästä Dallasiin-
ja selviytyä siellä,
tarvitsemme hatut.
Hatut.
Anteeksi, herra. Oletteko tämän lyhyttavarakaupan omistaja?
Voisitteko näyttää parhaimmat urheiluhattunne?
- Mikä joukkue? - Homot.
En ole varma, miksi sillä on väliä.
Minulla on kysymys teille.
Käytättekö hattuja työpaikan ulkopuolella,
vai saako se tuntumaan, että olette aina töissä?
Tiedätkö mitä? Taidan ostaa nämä.
Ei, Mitchell. Emme voi...
Katso, pikkutyttöjen hattuja. Ostetaan yksi Lindalle.
- Kenelle? - Tyttärellemme.
- Ei, hän on Lily. - Pidän siitä nimestä.
Miksi käteesi on kirjoitettu 32?
Ei aavistustakaan. Ehkä se on jokin koodi.
Ehkä se on ikäni.
Näytänkö 32-vuotiaalta? Kerro totuus.
Älä kerrokaan.
Jos kirjoitimme sen muistiin, sen on oltava tärkeää.
Kirjoitetaan muistiin muutakin tärkeää,
- jottemme unohda. - Hyvä on.
- Hatut. - Hatut. Tietenkin.
- Mitä muuta? Tuntuu, että oli... - Numero.
- Oli 32. - 32.
Matkustajat Mitchell Pritchett ja Cameron Tucker...
- Kuulethan tuon? - Kuulen.
...ilmoittautukaa heti portille 32.
- Olemmeko pulassa? - En tiedä.
- Hän kuulosti vihaiselta. - Kyllä.
Ei, Cam. Älä.
Uskallakin.
Se näyttää pehmeältä ja kutsuvalta.
En taida voida jatkaa.
- Kerro Lindalle, että rakastan häntä. - Kerrot itse Lindalle.
En voi mennä Dallasiin ilman sinua.
Annokset siellä ovat niin isoja.
Olen todella väsynyt.
Minun on suljettava silmäni.
Lopeta.
Nyt hyväksyt tilanteen,
ryhdistäydyt ja tulet mukaani-
porille 32-32. Se ei voi olla oikein.
- Emme ikinä ehdi. - Luoja. Olet oikeassa.
Kuolemme tänne lentokentälle.
Viimeinen kuulutus lennolle 224 Dallasiin...
Vielä on aikaa.
Pysähtykää!
Voitteko viedä meidät portille 32?
Kyllä kai.
- Kiitos. Olet siunaus. - Pitäkää kiirettä.
Olemme perillä.
Paljon kiitoksia.
Hei, olemme Mitch ja Cam.
Olen Mitch. Hän on Cam.
Hra Tucker ja hra Pritchett, ehditte juuri ajoissa.
- Kiva. - Kiitos.
- Hänen nimensä on Lucy. - Tulemme kotiin, Lucy.
Hei, kaikki!
Käynnistämme tähtilaiva Enterprisen hologrammin viiden minuutin päästä.
Tulkaa paikalle tai olkaa tylsiä.
Ei hänen tarvinnut määrätä tuota.
Nyt kun olemme täällä,
en ole varma, onko hyvä idea yllättää Alex.
Minua huolestuttaa. Hän ei vastaa viesteihin.
Ystävien mukaan hän ei käy ulkona.
Halpojen draamojen alussa-
collegetyttö romahtaa aina.
Niin, mutta pitäisi varoittaa.
Niin Alicia Silverstonen äiti, Judith White, luuli.
Kympin oppilaasta pakkopaitaan.
Luota minuun. Näin on paras-
varmistaa, ettei hän vietä iltojaan sisällä masentuneena.
EI SAA HÄIRITÄ
Alex, kulta. Äiti ja isä täällä.
Ehkä tämä on hyvä merkki.
Ehkä hän on ulkona ystävien kanssa.
Mitä te täällä teette?
Tulimme tervehtimään. Ehkä viemme sinut syömään.
Ellei sinulla jo ole suunnitelmia kivojen kaverien kanssa.
Burritoni on valmis.
Juotko alkoholia?
Viini auttaa joskus nukkumaan.
Olisittepa soittaneet. Minulla on kiire koulutöiden kanssa,
ja paikka on sekaisin.
- Siinähän sinä olet. - Onko sinulla kissa?
- Ei se ole minun. - Varastitko kissan?
Hän on kuin Neve Campbell From Yale to jailissa.
Oletko varmasti kunnossa?
On lauantai-ilta, ja juot viiniä kylpytakissasi-
tyhjästä ilmestyneen kissan kanssa.
Mitä vikaa siinä on? Kissa pois ja olen sinä.
Kulta.
Tiedän, millaista on olla ulkopuolinen collegessa.
Siistit tyypit ja minä paransimme heidän oloaan-
jättämällä banaanileipää ovien taakse.
Koputimme ja juoksimme pensaan taa piiloon-
nähdäksemme heidän ilmeensä...
Phil.
Isäsi ja minä olemme huolestuneita, koska olet ollut etäinen.
Sanoin, että olen kiireinen.
Kukaan ei sano, ettetkö eläisi täyttä elämää.
Opiskelet, teet burritoja.
Ehkä olet vähän yksinäinen.
- Tai masentunut. - Olen kunnossa.
Pääset aina takaisin terapiaan.
- Niin. - Tai voit muuttaa kotiin-
- luoksemme. - Lopettakaa!
Miksi pidätte minua aina masentuneena luuserina?
Tuliko teille mieleen, että etäisyyteni voi johtua siitä,
että olen kiireinen elämässäni?
Ehkä minulla menee hienosti. Ehkä vietän aikaa jonkun erityisen kanssa.
- Se pitää paikkansa. - Mitä teet täällä, Ben?
Käskin sinun pysyä siellä.
Anteeksi. Luulin sinun valmistelevan paljastusta.
- Enkä! - Sinä ja Ben?
- Eikö hän ole 50-vuotias? - Hän on 26-vuotias.
Sukuvika. Näytän tältä kuolemaani asti.
Tämänkö takia et ole tullut kotiin?
Olet tapaillut äitisi sihteeriä?
Olen markkinointipäälllikkö.
Tämä voisi sujua paremmin,
- jos laitat pyyhkeen päällesi. - Se käy järkeen.
Voisitko olla erottamatta minua?
Kuinka kauan olette salailleet suhdettanne?
Pari kuukautta.
- Pidimme taukoa, kun olin San Diegossa. - Pidimmekö?
Sopiiko tuo?
Teimme sen hänelle. Se on kissojen burrito.
Tiesin, että tunnistin sen.
Hän tuo kissan töihin ja ilmeisesti treffeille.
Hänestä elämänsä tärkeimpien naisten oli jo aikakin tavata.
En voi käydä töissä joka päivä-
ja miettiä, miksi hänellä on tuo tyhmä virne naamallaan.
Miksi väännät tämän koskemaan sinua?
Tämä on paras kypsä parisuhde, mitä minulla on koskaan ollut.
Mutta se on Benin kanssa.
Ei hän tarkoittanut sitä.
Voisimmeko puhua kahden kesken?
Voit olla samaa mieltä kaikkien edessä.
Taidat reagoida liian voimakkaasti.
- Mitä? - Tulimme tänne kuvitellen,
että tyttäremme oli masentunut,
mutta hän tapaileekin jotakuta.
Mies on suloinen ja harmiton.
- Oletko sinä harmiton? - Älä...
- Hän suuteli minua. - Suutelitko äitiäni?
Suutelitko vaimoani?
Luulin muuten menettäväni työni.
Se on totta. Olimme myöhään töissä,
vain me kaksi. Hän tavoitteli kai kevätkäärylettä,
mutta tulikin lähelle kasvojani ja kuiskasi: "Äidillä on nälkä."
Se saattaa olla sinun vikasi, Claire.
Väärinkäyttäisinkö asemaani käyttääkseni hyväksi-
sinua enkä varaston Tonya?
Kuka varaston Tony on?
Suudelma oli väärinkäsitys.
Ehkä, mutta silti vähän outoa, kuten valtaosa asioista Benin kanssa.
Ehkä pidän vähän oudosta,
eikä hän ole pelkästään sitä.
Hän on mahtava henkilö. Hän ymmärtää minua.
Hän on ajattelevainen ja fiksu. Voin olla oma itseni hänen kanssaan.
Ja hänen nenänsä heiluu, kun hän nukkuu.
Katsotko, kun nukun? Minä katson, kun sinä nukut.
Olen iloinen, että tämä tuli vihdoin julki,
ja voin kertoa tunteistani sinua kohtaan.
Pidän sinusta paljon.
En ole rakastanut ketään yhtä paljon kuin...
Älä tee tästä outoa.
- Hän ei ole surullinen ja yksinäinen. - Ei, vaan paljon pahempaa.
Katso häntä. Oletko nähnyt Alexia noin iloisena?
Paska.
Kolme, kaksi, yksi!
- Minun käteni, Ben. - Anteeksi. Minun virheeni.
Aja nopeammin, Manny. Elokuva alkaa viiden minuutin päästä.
Anteeksi, mutten ylitä 30 km/h,
kun cappuccino-laite ei ole turvavöissä.
Teen vaahtotaiteestani täydellistä,
ja asuntolastani tulee suosittu.
Voimme lykätä vielä ehkäisystä puhumista.
Katso. Tuolla on paikka.
Näyttää ahtaalta, mutta yritän.
Olet liian lähellä reunaa.
Osut siihen.
- Mitä minä sanoin? - Ei hätää. Pysyt siihen.
Aja ohi!
Niinkö? Tässä kimppu niitä!
Yritetään uudestaan.
Nouse ulos. Minä teen sen.
- Yllätys, yllätys. - Mitä sanoit?
En mitään. Sanoin vain, että yllätyin,
kun haluat ottaa ohjat, kuten yleensä.
- Mutten yllättynyt. - Mikset sano suoraan? Mitä minä tein?
Tämä paikka jää välistä.
En halunnut sanoa mitään,
mutta hiljattain, kun olimme Jeffillä ja Sallyllä,
ja olin kertomassa tarinaa,
sinä menit kertomaan sen loppuun. Se oli hyvin töykeää.
Tämä näyttää hyvältä. Se on valtava.
Sekö sinua vaivaa?
Minä pelastin sinut!
Sinä haparoit, hukuit tarpeettomien yksityiskohtien mereen.
Miten tämä on mahdollista?
Kerron tarinat siten. Haluan luoda kuvan.
Tarinan pitää olla lyhyt ja yksinkertainen.
Älä kerro mitään tarpeetonta.
Vien sinut matkalle.
En opeta rakentamaan kirjahyllyä.
Oikeastiko? Näit, että odotan. Etkö voinut kertoa olevasi lähdössä?
Toit omat ostoskassisi, mutta jätit tapasi kotiin!
Sanon vain, että tarinoitasi olisi helpompi seurata-
jos et rönsyilisi niin paljon-
ja ajattelisit tarinan rakentamista.
Olethan samaa mieltä?
- Pidän äidin tarinoista. - Siinä näet.
Pysäköin tähän.
12 taalaa? Ei ihme, että keskiluokka on vihainen.
Et voisi mitenkään seurata hänen tarinaansa.
- Kyllä voisi. - Hyvä on. Kerro se uudestaan.
Pari viikkoa sitten kävin ruokakaupassa.
Siinä Washingtonilla sijaitsevassa, jonka vieressä on pieni viinibaari.
Tulin sisään etsimään paperipyyhkeitä.
Ajattelin palkitsevani itseni-
viinillä ja juustolla.
Miksipä ei?
Tilasin juomani, ja kun katsoin ylös,
luulin nähneeni Sandra Bullockin.
Seis. Sanoit, että luulit nähneesi Sandra Bullockin.
Tiedän jo lopun. Se ei ollut hän. Tarinan loppu.
Niin, muttet edes tiedä, kuka se oli.
Hän ei ollut Sandra Bullock, joten ei kiinnosta.
Pidin hänestä Gravity-elokuvassa.
Ketä kiinnostaa? Hän ei ollut siellä!
- Olisitpa lähdössä. - Saanko kertoa tarinani loppuun?
- Aloin siis seurata Sandra Bullockia... - Et Sandra Bullockia.
...ympäri ruokakauppaa.
Hän kävi ensin pakasteosastolla.
Sitten hän meni pesuainekäytävälle.
Ajattelin itsekseni koko ajan,
että esittelen itseni, mutta oikeaan aikaan.
Jatkoin siis seuraamista.
Lopulta hän lähtee kaupasta ulos.
Sinä tammikuuna oli todella kuuma.
- Koska viime vuonna... - Tiedämme kuukauden ja sään.
- Tiedämme, ettei hän ole Sandra Bullock. - Lähdetkö?
Haluan paikkasi.
- Älä imartele itseäsi. - Kuunteletko sinä?
- En. Anteeksi, en kiinnittänyt huomiota. - Koska et kiinnitä hänen huomiotaan.
Tästä minä olen puhunut.
Liikaa hyödyttömiä yksityiskohtia.
- Jatka tarinaa! - Hän siis kääntyi,
riisui aurinkolasinsa, mikä oli todella outoa,
koska ne olivat täsmälleen samanlaiset,
jotka ostin viime vuonna ja hävitin lentokoneessa...
Kukaan ei välitä aurinkolaseistasi.
- Kerro tarinan loppu! - En halua.
Nainen kääntyy äitisi puoleen ja sanoo: "Luoja. Oletko Salma Hayek?"
- Taas aloit. - Yritän vain auttaa.
Vilkku päälle, tarkista peilit, katso mäntin vievän paikkasi-
ja kadu karaten lopettamista kesken.
Kyse ei ole siitä, kuka kertoo parhaan tarinan,
vaan siitä, että hyppäsit mukaan-
kuin olisit halunnut minun vaikenevan,
koska häpesit minua.
Tunsin itseni tyhmäksi.
Et pidä sitä minään, mutta loukkasit tunteitani.
En todellakaan halunnut sitä.
Sanot vain, muttet oikeasti ymmärrä.
Ei. Olen pahoillani.
En todellakaan halua kenenkään luulevan kuulostavansa tyhmältä.
Kerroinko naapurustoni änkyttävästä pikkupojasta?
Hän oli todella vaivautunut siitä. Kukapa lapsi ei olisi?
Kun koulussa opettajat kysyivät häneltä,
hän yritti saada kovasti sanoja tulemaan,
muttei se onnistunut.
Muiden lasten tuijotus vain pahensi änkytystä.
Hänen selkänsä takana kuiskailtiin ja naurettiin.
Lopulta, kun opettaja pyysi häntä-
vastaamaan kysymykseen, vaikka hän tiesi vastauksen,
hän sanoi, ettei tiedä.
Opettaja pudisti päätään ja sanoi:
"Opiskele kovemmin, Jay."
Olitko sinä se pikkupoika?
Surullista. Se oli varmasti rankkaa.
- Niin oli. - Olemme pysäköineet.
Elokuva on alkamassa.
Lähdetään.
En ollut ajatellut sitä vuosiin.
Se oli liikuttavaa.
Koska niin kerrotaan tarina.
Voisitko tuoda syntymäpäiväkakun viiden minuutin päästä?
Toki. Haluatteko laulun ja kaiken muun?
- Se olisi hienoa. - Kysyin vain,
- koska meistä on mukava... - Selvä, kiitos.
Miltä tuntuu, syntymäpäiväpoika?
- Hermostuttaa vähän. - Miksi?
Voi luoja.
Haley, kun heräsin tänä aamuna, minulla oli tämä tunne...
Tämä tulee varmasti äkkiä,
mutta meteorologien tavoin päätin kuunnella vaistojani.
Luotan vaistoihini.
Se voi myös liittyä siihen, että täytän 45 vuotta.
Tänään vaistoni käskevät minua-
olemaan odottamatta sekuntiakaan viettääkseni loppuelämäni rakkaani kanssa.
Haley Gwendolyn Dunphy, tuletko vaimokseni?
- Kyllä tulen. - Oikeastiko? Tuletko?
Kyllä!
Se tuntuu oikealta. En halua aprikoida sitä liikaa.
Sitä rakastan sinussa. Et aprikoi mitään liikaa.
Teet minusta maailman onnellisimman miehen.
En tiedä, miten sanoa tämä kuulostamatta pinnalliselta,
- mutta haluan katsoa sormusta tarkemmin. - Istu alas.
Se oli isoäitini.
Hän kätki sen puujalan sisään suuren laman aikaan.
Hullua. Oma isoäitini on Snapchatissa.
- Se on kaunis. - Enhän pilannut yllätystä?
Yritin käyttäytyä normaalisti aterian ajan.
En osannut kätkeä hermostuneisuuttani.
Siltä varmaan faneista tuntuu, kun tulevat tapaamaan minua.
En osannut odottaa sitä.
Ajattelin, että hermostuit, koska valo tulee-
- kasvoihisi oikealta. - Niin.
Katso minua. En voi olla hymyilemättä.
Yleensä säästän hymyni kameralle,
koska silloin ne ovat aidompia,
mutta tämä on sen arvoista.
- Outoa. - Mikä hätänä?
Sataa. En ennustanut sitä.
Ennustin poutaa tänään.
Pitäisikö tilata samppanjaa juhlistamaan tätä?
Uskomatonta, että ennustin väärin.
Älä soimaa siitä itseäsi.
Jos se auttaa, sääsovellukseni arvasi sen myös väärin.
- Siis mikä? - Ei mikään.
Luoja. Katso tuota tuulta.
Se on varmaan 10 boforiasteikolla.
Ajattele auki jääneitä kattoluukkuja.
Ajattele juuri föönattujen hiuksien läsähtämistä.
- Miten en osannut odottaa tätä? - Rainer.
Oliko tämä ainoa virheeni tänään?
Mitä tarkoitat?
Totta puhuen en ajatellut tätä loppuun asti.
Missä me asumme? Minulla on vain yksi vaatehuone,
joka jäisi minulle.
Mitä tyttäreni ajattelee, kun menemme naimisiin?
Haluatko lapsia? Voinko edes saada enää lapsia?
Olen käynyt solariumeissa liikaa.
Hermoilet vähän liikaa.
Joskus, kun järjestän komeroani,
tunnen musertuneeksi kuin en selviäisi siitä ikinä.
Pakotan siis itseni katsomaan asioita pienempinä osina.
Järjestän viisi paria kenkiä kerrallaan,
ja olen valmis 12 tunnin kuluttua. Teemme siis niin.
- Teemme asiat viiden vuoden jaksoissa. - Olen 50-vuotias viidessä vuodessa.
- Mitä? - Mitä luulit 45 plus 5 tekevän?
Tähän asti olit 44-vuotias,
jonka uskottelin itselleni olevan 40.
Yhtäkkiä puhumme 50:stä, joka on käytännössä 60.
Miksi sinä panikoit?
Minä en voi sotkea taas avioliittoa.
Ensimmäisen tyrimistä-
ei lasketa, mutta toisen epäonnistuttua-
olen ongelma. Menetän mahdollisuuteni-
korealaisen energiajuoman puhemieheksi.
Hengähdetään vähän.
On luonnollista pelästyä vähän. Sitoudumme koko elämäksi.
Olemme ikuisesti yhdessä.
Vain sinä ja minä.
Ikuisesti.
Sanoitko todella noin?
Tiedän, koska se on mahtavaa.
Sitähän joka tyttö haluaa.
Olen toki todella nuori,
ja on paljon lisää asioita, joita luulin tekeväni-
ennen sitoutumistani yhteen henkilöön loppuelämäkseni.
Tunteeko kukaan itseään valmiiksi avioliittoon?
Luultavasti.
En minä sentään kuole, en vain ole sinkku enää.
En käy enää treffeillä, en saa ensisuudelmaa-
enkä tanssi DJ:n kopissa toivoen jonkun pitävän näkemästään-
ja tarjoavan kyydin kotiin.
Tuntuuko minusta vain, vai onko täällä hirveän kuuma?
- Voisiko joku avata ikkunan? - Ei voi,
koska toisin kuin ennustin, ulkona sataa.
Sormeni turpoaa.
Miksi isoäitisi lamasormus on niin tiukka?
Anna voi minulle.
Odota. Anna minun auttaa.
Sain sen.
- Luoja. Olen pahoillani. - Ei hätää. Olen kunnossa.
Ainakin sormus irtosi.
Niin. Tuntuu paremmalta.
Kuule...
Ehkä olet oikeassa.
Ehkä pitäisi harkita uudestaan tätä avioliittohommaa.
En muista sanoneeni noin.
Sinua selkeästi epäilyttää, niin meitä molempia.
Jatketaan vain tapailua ja katsotaan mitä tapahtuu.
En halua tehdä sitä.
Minulla on ollut sitoutumisongelmia ja tiedän pelästyneeni hetkeksi,
mutta olin... En tiennyt, että sinä...
Tiedän, ettei se ole reilua.
Toivoin, että olisit varma molempien puolesta.
Olet oikeassa. Tuo on epäreilua.
Annatko tämän oikeasti takaisin?
Toistaiseksi.
Olen 45-vuotias. En halua-
treffailla ja katsoa mitä tapahtuu. Olen eri tilanteessa elämässäni.
Mitä yrität sanoa?
Sitä mitä me molemmat sanomme.
- Hyvää... - Ei. Älkää.
Hyvä.
Haluatteko puhaltaa kynttilät?
Herra?
- Mitä tapahtui? - Olemmeko jo Dallasissa?
Jätimme Dallasin. Olemme Turks-ja Caicossaarilla.
- Minun on siivottava kone. - Mitä?
- Muistatko olleesi Dallasissa? - Taisimme nukkua sen ajan.
- Sinulla on stetsoni. - Niin sinullakin.
- Mikä tämä on? - Meillä ei kai pitäisi olla sitä.
Näköjään otin lävistyksen.
Miksi käsivarressasi lukee "Murry"?
Kenen koira tämä on?
Miten niin "kenen koira"?
- Ette suostuneet kyytiin ilman sitä. - Enkö?
- Lähdetään. - En muista laukkuni painaneen näin paljon.
Käännös: Jari Vikström