Skal jeg ta denne til gavebordet for deg?
Jeg tror jeg tar den selv. Det er en spesiell gave.
Det er et vinkjøleskap. 36 flasker, rustfritt stål.
To temperatursoner for de røde og de hvite.
Hun bryr seg ikke. Og det gjorde ikke presten heller.
-Fader Dæven Så Heit. -Jeg vet det. Litt av noen lepper.
-Er det passende? -Passende?
Du bar aldri oss rundt så stolt som du bærer den der.
For 30 år siden installerte jeg ikke skapene til tante Becky gratis.
Hele familien bestemte seg for at jeg var gniten.
De kalte meg onkel Skrue.
Vel, vi får se hva Brian sier når han åpner
det Esquire kalte "Det siste vinkjøleskapet under kjøkkenbenken
du noen gang vil trenge."
-Jøss. -Onkel Skrue
Kan vi bare finne baren?
Hvor morsomt ville det være hvis jeg sa "Nei"?
Hellige mor.
Mamma! Hva gjør hun her?
Hun er ikke engang i familie med dem.
Herregud. Du, meg, mamma, pappa, alene.
Uten Gloria til å absorbere hatet.
Hvorfor er jeg redd? Jeg føler meg redd.
Fordi du husker tilbake på alle familiesammenkomster som endte
med at pappa hviske-ropte til mamma om å roe seg.
Mens hun svingte vesken sin rundt
til den eksploderte som en pinata full av piller.
Herregud, jeg vil ikke være "lag-en-scene"-familien igjen.
Vel, pappa drar ikke før de gir ham
en helte-pris for det vinkjøleskapet.
Kanskje vi burde ta en forelder hver
og prøve å holde dem unna hverandre.
Det er nok vår beste mulighet for en stille kveld.
Kan vi la være å krangle om hvem som må ta seg av...
Mamma.
-Mitchell! -Hei.
-Så godt det er å se deg, kjære.
Velkommen til Piccioni og McCormicks Bryllup
Hei. Jeg fant et campus-kart, og se her!
Mitt gamle universitets-brorskap har en avdeling her.
Som gammelt medlem har jeg rett til å bruke toalettet
-og leie en frisbee. -Stilig.
Jøss, du jobber virkelig med de båndene.
Jeg bare brenner av litt nervøs energi.
De spør vel ikke om ting på universitets-besøk?
Luke, jeg, Gloria og Manny skal besøke et universitet.
Sikreste valget for Manny.
Usannsynlig for Luke.
Noe som ikke er bra for selvtilliten hans.
Heldigvis var jeg cheerleader,
og har derfor et talent for å løfte humøret.
Men jeg kan ikke lage en "N" med kroppen min lenger.
Jøss. Dette er god trening.
Å nei!
Unnskyld. Kom og se.
Jeg gjorde noe veldig slemt.
Manny sover. Så jeg la en grisunge i sengen!
Herregud, hvor fikk du tak i den?
Husker du de bøndene vi møtte?
Det ville overraske deg hva de gjør for litt tips.
Hva hørte du?
Hva er det?
Det er en grisunge.
Du skulle sett deg selv.
Den slikket ansiktet mitt! Hvorfor gjorde du dette?
Manny, ikke være så prippen.
Jeg forbereder deg til universitetet.
Så du passer inn og får noen venner.
Jeg fikk ideen fra å se Animal House.
-Det var den gamle skolen... -Universitetet handler om utdanning,
-ikke skøyerstreker! -Nerd.
-Der er hun. -Hei, jente.
Jeg kan ikke gi noe gratis.
-Vi går. -Ha en fin dag.
Vent.
Herregud.
-Det er henne. -Hvem?
Blondinen i den søte jakken og de flotte skoene,
hvis det er hun jeg tror det er, hater vi henne sterkt.
I går kveld ble jeg robbet.
Det stemmer.
Jeg var på Lily sin dansefremføring,
og holdt pusten mens jeg ventet på min jentes første ballett-solo.
Nå kommer det.
Dette øyeblikket er verdt hver krone av de 15000 vi har brukt på timer.
Hva?
Hei. Herregud, jeg kan ikke se. Sa de ikke "ingen filming"?
Unnskyld meg, Miss.
Så du det?
Den forferdelige kvinnen robbet fra meg mitt stolte fars-øyeblikk
og tvang meg til å lyve til datteren min.
"Du danset flott, Lily." Men gjorde hun det?
Jeg aner ikke.
Hvorfor slo du henne ikke ned i går kveld?
Med ord, selvfølgelig.
-Kan homser slå kvinner? -Nei.
Nei. Jeg ville kastet henne ut i går, om ikke
den egoistiske kjerringen dro straks
datteren var ferdig å danse.
Jeg håper det ikke er noen regler mot å lage oppstyr her.
Vi følte ikke behov for å skrive det på et skilt,
siden, du vet, sivilisasjon.
Vel, jeg svarer til en høyere lov.
Vent. Du vet ikke engang om det er henne.
Du baserer dette på bakhodet til noen du så i mørket.
Kanskje du kjenner igjen kjærester sånn,
-men... -Unnskyld meg.
Selv om jeg beundrer det og vil bruke det på Mitchell
uten å si at det var fra deg, så er det en grense.
Mamma, jeg visste ikke at du kom til å være her.
Jeg hadde ikke tenkt å komme.
Og jeg har ikke møtt noen her siden skilsmissen.
Ja.
Men så måtte den nye mannen min jobbe, og jeg tenkte:
"Skriv en ny fortelling, DeDe."
Er du her alene, eller...
Du ser flott ut! Den kjolen er vakker.
Tusen takk. Jeg fant den i bagasjerommet til en bil jeg kjøpte.
Et øyeblikk, mamma.
Det er en melding fra Cam.
Et bilde av noens bakhode,
og ordene "Er dette henne?"
Jeg aner ikke hva du snakker om. Kyssefjes.
Unnskyld. Kan du ta et bilde?
-Kjære? -Så søtt av deg.
Seriøst?
-Hvis jeg mister den, har jeg bevis. -Herregud.
-Ikke bli sint. -Tuller du med meg?
Hun forsvant. De skoene hun bruker gjør henne lydløs.
Der er dere.
Jøss.
-Det er jo min første familie. -For en overraskelse!
Ja, Brian inviterte meg vel
på grunn av den sommeren vi hadde ham.
Husker du da jeg tok deg i å bruke Brian sine underbukser?
Nei, hva snakker... Mamma!
-Er det bare oss fire? -Ja.
Ja. Og hvor sitter du, mamma? Jeg kan følge deg tilbake til bordet ditt.
Om litt. Jeg vil gjerne besøke dere litt.
Jeg kjenner ikke engang noen ved mitt bord.
-Vel, Gloria er her ikke, og... -Tusen takk.
-La meg... -Dette er gøy.
-Bandet er sammen igjen. -Ja.
-Vil noen ha champagne? -Ja.
Ja, det vil vi. Jeg tar hele brettet.
Opptakene har blitt vanskeligere.
Bare omtrent fire av ti søkere blir godtatt.
Du har slått vanskeligere odds enn det.
Vi glemte å vaksinere deg til du var seks.
Universitetet har mange velkjente tidligere studenter,
forskere, journalister, og en ganske godt kjent manusforfatter.
Jøss, ganske godt kjent?
Tenk så mange kjeks de kunne solgt
om de kalte dem for ganske godt kjente Amos?
Jeg knyttet skolissene dine sammen.
-Mamma, hva driver du med? -Jeg forbereder deg.
Hvis du ikke kan le av deg selv, blir du et offer.
Universitetet er en vill tid!
Unnskyld meg, Steffi.
Sønnen min Tim utviklet et finans-app
som noen i JP Morgan la merke til.
Så han må jobbe med den ved siden av skolen.
Det er ikke noe problem. Mange av studentene jobber ved siden av skolen.
-Unnskyld meg, Steffi. -Hva gjør du?
Sønnen min Lukas er en anerkjent trampoliner.
-Pappa! -Jeg antar at dere
har treningsfasiliteter,
så han kan fortsette sine hoppekunster.
-Jeg vet ikke om jeg forstår... -Har dere en trampoline?
Jeg tror det er en liten en i barnehagen.
Det finnes ikke små trampoliner, kun...
Vet du hva, vi kan fortsette. Denne retningen, alle sammen.
Bare spør om hun var på balletten, og kjeft på henne
-om hun sier ja. -Nei. Hvis det er henne,
vil hun føle konfrontasjonen min og si nei.
Folk merker alltid når jeg er i angrepsmodus.
-Oppblåste nesebor. -Nei.
Rynker i pannen, merker på halsen.
Nei. Vet dere hva, dere holder begge på å bli til moren deres.
Greit. Ny plan.
-Hva driver du med? -Hvis det er en video
av dansen på iPaden hennes, vet jeg sikkert at det er henne.
Og jeg kan maile den til meg selv, så vi kan se på den.
-Jeg er opptatt. -Jeg må nok jobbe.
Jeg har ikke satt en dato enda.
-Den har et passord. -Selvfølgelig har den det.
Gi meg den.
Greit. Hun bestilte en donut med melis, så...
Fingermerker på
åtte, fem, tre og en.
Passordet er en kombinasjon av de fire.
-Herregud, du er genial. -I fjor drev jeg med
differensial typografi på CalTech.
Nå tegner jeg blader i melkeskummet til voksne skateboardere.
Jeg trenger noe mer.
-Hun kommer tilbake. -Hva? Hun kommer.
Hei, jeg lot iPaden min ligge på bordet, og noen tok den.
-Herregud, jeg gjorde ikke... -Gjorde ikke hva? Jobben din?
Du er ikke akkurat så travel at du ikke...
Unnskyld meg, men jeg kunne ikke unngå å overhøre...
Snakker du om iPaden i den vesken?
Herregud, så dum jeg er.
Jeg er vel bare nervøs for denne teite blind-daten
som jeg aldri skulle sagt ja til.
Å nei.
Du er ikke Richard, er du?
Jo, jeg er Richard. Din blind-date.
Du er Anna.
-Er jeg en grusom person? -Nei.
Det er det vi skal finne ut av.
Jeg bare tuller. Bare sitt.
Hun er ekkel. Jeg håper at han kjefter på henne.
Ja.
Unnskyld meg. Jeg er her for en blind-date.
Vennen min ga meg ikke engang et bilde.
Jeg vet bare navnet hennes. Har du servert noen som heter Anna?
Så rart.
-Anna, si hei til... -Richard.
Ja.
Jeg håper ikke jeg går for langt,
men Vanessa underdrev hvor tiltrekkende du er.
Jøss.
Alt det jeg har gjort fordi folk sier at jeg er pen.
Du kunne nesten tro jeg ikke var pen.
I 1986, da vi hadde kommet tilbake fra min søster BeBe sitt bryllup,
hadde jeg min første drøm om å myrde deg.
Nei. Mitchell har en morsom fortelling som ikke åpner gamle sår,
om Cam på en dansefremføring. Han ble kjempesint,
ble han ikke Mitchell? Si det.
Så sint...
Det var ikke i 86, det var i 87. Og vi var sene fordi
du fikk meg til å gjøre den Hender Over Amerika-greien.
Hender var i 86. Og du takket meg etterpå,
fordi du fikk holde hender med noen som
holdt hender med Willie Nelson.
Hva var hele den greien egentlig om? Sult?
Gi noen et smørbrød i San Francisco,
send den nedover linjen til en uteligger får den i Boston.
Definitivt sult.
Mitchell er på diett. Mens vi snakker om sult.
Hva kan du spise nå?
Mindre.
Kjære, jeg vet hva du gjør, men hele denne kontroll-greien,
den er utfordrende.
Fungerer bra på kontoret,
men noen ganger kan hun bli så trang som en kamelræv i en sandstorm.
Dette virker aggressivt.
Jeg skal bare... Jeg må en tur på toalettet.
Ja, jeg også.
Straks tilbake.
Dette gjør du ikke.
Du lar ikke meg i stikken som da vi var barn.
Jeg sitter ikke der
og tar alt sammen, mens du gjemmer deg på rommet og spiller Pat Benatar.
-Hvorfor sitter vi engang sammen? -Dette er planen min.
Du skal finne en grunn til å ta mamma tilbake til bordet sitt.
Kanskje du vil si noen homoting som du ikke vil pappa skal høre.
Du er fantastisk.
Men drømme-analytikeren min hjalp meg å innse
at jeg ikke ville myrde deg.
Jeg ville myrde den delen av meg som var sint.
Du var sint fordi jeg var en ubetydelig drittsekk.
Ikke si det.
Vi hadde mange gode tider, hadde vi ikke, Sersjant?
Jo, det hadde vi, Ert.
Hvilket nytt helvete er dette?
Vi avslutter besøket ved vårt ikoniske klokketårn.
Vi ses på sammenkomsten i kveld.
Vil du gjør noe gøy før vi drar tilbake? Følg meg.
Se her.
-En klokke? -Ikke bare en klokke,
men en mengde klokker
koblet sammen i et instrument kalt et klokkespill.
Jeg lekte meg med en i gamle dager.
En søt jente, Gretchen, tok meg med til klokkene sine
og viste meg noen trekk. Og det høres vel ganske seksuelt ut.
Ikke egentlig. Du snakker ofte sånn.
Poenget er at Gretchen fikk finansiert studiene ved å spille klokker.
Jøss, det var høyt.
Kanskje du også kan det.
-Jeg kan finne en klasse til deg og... -Og hva?
Skal jeg lære alt dette på tre måneder?
Du lærer raskt. Se så fort du lærte magi.
Jeg har en video av deg som trekker en umulig lang lenke
av servietter ut av bleiene dine.
Jeg var fem og i bleier. Det er ikke et tegn på at jeg lærer raskt.
Jeg tror du kan gjøre hva du enn bestemmer deg for.
-Hvorfor det? -Alt er vel automatisert nå.
Hvem bryr seg?
Jeg hater når du gjør sånt.
Gjør hva? Du ser sint ut. Er du sint?
Kan du slutte å heie på meg?
Det er teit, det er klisjeaktig, og jeg hater det.
Og jeg sier det stadig, men det er som om du ikke hører meg.
Jeg gjør ikke det. Vent, ikke snakk.
-Nå, fort. -Slutt å lat som om
jeg er en jeg ikke er. Slutt å lyve om hvor flink jeg er.
Ser du ikke at det blir mye press?
Luke, ikke gå vekk fra... meg.
Jeg er din...
Hvordan kan du være 36?
Jeg kommer ikke over hvor ung du ser ut.
Trikset er å ikke smile for mye.
Du er morsom. Jeg forventet ikke det fra en seismolog.
Forresten, hvorfor begynte du med det?
Det har alltid vært lett for meg.
Du vet, jeg bare ser på folk og vet størrelsen deres umiddelbart.
Folk sier: "Jeg er størrelse fire."
Og jeg: "Du lurer ingen, du er størrelse ti."
Her er servietten du ba om.
Tusen takk.
Der lurte jeg deg. Jeg bare tullet med klær-greiene.
Den egentlige grunnen til at jeg begynte å studere jordskjelv,
er at jeg elsker naturen.
Det forklarer vel interessen din for ornitologi også.
Kan jeg få en til?
Ja. Engler har alltid vært kule, men ikke så kule
som fugler.
Jeg elsker fugler.
Jeg mener, jeg er glad i moren min. Men det er som om
hennes behov kommer før alle andres. Kjenner du noen sånne personer?
Jeg tror jeg gjør det, ja.
Hvorfor snakket jeg om henne?
Jeg vet ikke. Spørsmålet var hva du gjorde i går kveld.
Og spørsmålet står ennå.
Jeg beklager.
Eksen min.
Han kan ikke være med sønnen min i mer enn tre timer
uten å sende meg et helt sprøtt spørsmål.
Så du har en sønn.
Mitt livs kjærlighet.
Han tok skilsmissen ganske hardt.
Han er annerledes, vet du.
Han er veldig kreativ og sensitiv.
Og han blir plaget mye på skolen.
Takk Gud for dansetimene hans.
Jeg føler at det er det eneste stedet jeg ser ekte glede i ansiktet hans.
Jeg visste det. Du er den verste.
-Unnskyld meg? -Jeg er ikke Richard, din tåpe.
Jeg er faren som du og den enorme iPaden din
robbet hans datters første ballett-solo fra.
Jeg håper at du hadde en god grunn til å prioritere ditt barn
over mitt. Nå som jeg har hørt den, var den ganske nær
-må jeg innrømme, men likevel... -Jøss.
Du er en galning.
Men det er jeg glad for.
For dette har vært et av de verste stevnemøter
jeg har vært på.
Folk tror at katter er uvennlige, men gutten min,
-når jeg kommer hjem... -Jeg må stoppe deg der.
Jeg er ikke Anna, og dette skjer ikke.
Jeg hadde det på følelsen.
Kan jeg få et bilde med deg så jeg kan fortelle andre at vi datet?
Hva? Nei.
Du har rett.
Du er bare så pen.
Greit, kom hit. Unnskyld...
Kom igjen, Manny. Vi kommer for sent til festen.
Unnskyld, sa jeg at du kunne komme? Tilbake i skammekroken.
Jeg beklager. Ingen flere skøyerstreker. Jeg lover.
Jeg ville bare tulle med deg. Herregud.
Jeg glemte at jeg hadde gjort det.
-Manny, por favor! -Ikke mer. Kom deg ut.
-Luke, vi burde snakke om dette. -Det er ikke noe å snakke om.
Og du kommer ikke til festen.
-Jeg går alene. -Jeg også.
Som om jeg vil ta et teit klokkekurs
så vi vet at det er enda en ting jeg ikke greier.
Faren din tror på deg.
Moren min trener meg som om jeg er på et japansk gameshow.
Flott. Du vinner.
Du vinner verste forelder, du vinner universitetet.
Håper du har det gøy her,
mens jeg spar møkk i et underjordisk møkkspaing-sted.
Hvorfor kom du hit hvis du ikke tror du kommer inn?
Jeg vet ikke. Kanskje det bare er her
vi begge kan komme inn.
Kanskje det gjør alt litt mindre skummelt.
Det var derfor jeg søkte også.
-Så hvorfor krangler vi? -Jeg vet ikke.
-Skal vi til festen? -Ja! Ta på en hatt.
Jeg ville bare at Luke skal være fornøyd med seg selv.
Heie litt på ham.
Kanskje det er noe sånt som for mye heiing.
Du sier at han kan gjør alt, og når han ikke kan det,
føler han at han skuffer deg.
Luke vet at han aldri kan gjør meg skuffet.
Gjør han? Luke er veldig søt, men det er mye han ikke vet.
Så jeg skal pumpe ham opp,
men ikke så mye at han er redd for å skuffe meg.
Ironisk at jeg strever med dette,
siden det beste heiagjeng-trikset mitt var Gjennom Nåløyet.
Det er når syv stykker legger armene i ring...
Jeg bryr meg ikke.
Jeg vil bare at Manny skal lære å ta en spøk.
Ja. Men det er forskjell på en spøk,
og å rope pervo før du dytter ham inn i jentegarderoben.
Det var jo morsomt.
Dessuten var det jeg som ødela en hæl da jeg prøvde å holde døren lukket.
Universitetet gir forandringer.
Jeg prøver å gjøre det lettere for ham.
For ham eller deg?
Greit.
Han forlater meg for første gang i livet sitt.
Jeg har vært gift, jeg har vært skilt.
Jeg har bodd her, jeg har bodd der.
Jeg kjørte drosje, jeg vant Stjernejakten.
Gjennom alle endringene i livet mitt, var det alltid oss.
Som partnere.
Hvis jeg ikke beholder dette minnet, blir jeg veldig trist.
Jeg vet det. Det er dumt.
Du må bare håpe på at de blir irriterende nok
til at du er klar for å gi slipp på ham ved slutten av året.
Kanskje jeg burde gi ham tilbake munnspillet.
Sånn, ja.
Her, ta halve biffen min,
så tar jeg halve fisken din.
Jeg må lure blodårene mine av og til, holde dem på tå hev.
Jeg vet ikke hva du gjør, men du ser godt ut.
Du ser også godt ut.
Se, det er ikke noen kø i baren.
Hva med en Rob Roy for gamle dagers skyld?
Å, du husket det, Sersjant.
Det var den eneste drikken jeg kunne holde nede da jeg var gravid.
Hvem er de folkene?
Du hørte dem. De er Sersjant og Ert.
To kallenavn jeg aldri har hørt i mitt liv.
Denne snillheten, jeg stoler ikke på den.
Jeg vet det. Den er som en lilla himmel før stormen.
-Akkurat. -Vakker,
helt til du oppdager at fuglene er opprørt,
og at maurene går i sirkler.
Vet du hva, jeg har faktisk litt vondt i magen.
Jeg tror jeg må få meg litt frisk luft.
Nei, du løper ikke vekk denne gangen.
-Slipp meg. -Sitt ned.
Vi skal lide som en familie.
Ikke strekk jakken min.
Jeg fikk nettopp slim-fit igjen.
-Går alt bra? -Jada, jeg bare...
Neida, selvfølgelig. Bare ta den.
Hva er det som foregår?
Hun dyttet meg!
Jeg dyttet ikke, han bare
-skle og falt. -Sett dere.
Dere lager en scene, og det er veldig pinlig.
Du har vært veldig frekk i dag, unge dame.
General Patton der borte.
Og han her er mer eller mindre en plakat kuttet i papp
som av og til drikker litt vin og sukker.
Vi oppdro dere ikke for å oppføre dere sånn.
-Å, unnskyld meg! -Nei, jeg tar denne.
Dere oppdro oss faktisk til å oppføre oss akkurat sånn.
Det er dere to som oppfører dere sprøtt.
Hva snakker du om?
Hvem pokker er Sersjant og Ert?
Og hvor var de da vi vokste opp?
Ja. Hvis de to hadde oppdradd oss,
hadde det kanskje vært plass
for andre mennesker med følelser i huset.
Og en viss person ville ikke trengt å la meg i stikken.
Og en viss person ville ikke prøvd å kontrollere hele verden
fordi hun ikke kunne kontrollere kaoset i sitt eget hjem.
Vi vet alle at det er det som er galt med henne.
Herregud.
Kom igjen, hva har dere å si til dette?
-Det er ikke galt. -Sant.
Hva?
Vi oppførte oss ikke bra da vi var gift.
-Og jeg er lei meg for det. -Jeg også.
Vi trodde at vi holdt sammen for deres skyld, men kanskje vi
tvang dere til å leve med to ulykkelige mennesker for lenge.
Men vi er lykkelige nå.
Og det er nok derfor vi er i stand til å være våre gamle selv i dag.
Vi burde sagt det for lenge siden.
Vi ga dere ikke det hjemmet dere fortjente.
Og vi er lei oss for det.
-Vi hadde det jo kjekt også. -Ja.
Ja, det var ikke et galehus hele tiden.
-Hør. -Går det bra? Kan vi gå...
Ja, selvfølgelig.
Jøss. Det må jeg si.
En unnskyldning?
Jeg trodde aldri at det ville føles så godt.
Jeg liker å se dem lykkelige.
Å, du.
Hold munn. Jeg føler ting.
Dæven, det er jo klin kokos.
Jeg husker deg.
Savner du å være modell?
Ja, jeg gjør et båt-show nå og da.
Sånn holder jeg meg i spillet.
Se, nå kommer klimakset.
Det er deg igjen.
Oversatt av: Aleksander Songe-Møller Soleim