Kan jag lämna dem på presentbordet?
Jag tror jag behåller den. Det är en speciell gåva.
Det är en vinkyl, 36 flaskor, rostfritt stål.
Dubbla temperaturer för vita och röda.
Hon bryr sig inte. Och inte heller prästen.
-Far... Herregud, han är het. -Jag känner de läpparna.
-Passar det här? -Passar?
Du bar aldrig oss så stolt som du bär den där saken.
För 30 år sedan, gjorde jag inte faster Beckys garderob gratis.
Hela familjen kom tillsammans och jag bestämde att det var billigt.
De kallade mig oförtjänt.
Vi får se vad Brian säger när han öppnar,
vad Esquire magazine kallar, "Den enda vinkylen
du någonsin kommer att behöva."
Kan vi hitta baren?
Visst hade det varit kul om jag sa, "Nej."
Mamma Mia.
Mamma! Vad gör hon här?
Hon tycker inte ens om dessa människor.
Herregud. Du, jag, mamma, pappa, ensamma.
Utan Gloria för att absorbera hatet.
Varför är jag rädd? Jag är rädd.
För du tänker tillbaka på varenda familjetillställning som slutat
med att pappa visk-skriker till mamma, "Lugna dig."
Medan hon svingar runt sin pocketbok
tills den exploderar som en pinata.
Jag vill inte vara "den" familjen igen.
Pappa kommer inte gå förrän de har utsett honom
till CNN hjälte för att han tog med kylen.
Vi kanske kan ta varsin förälder
och hålla dem isär så mycket som det går.
Det är vår största chans för en händelselös dag.
Måste vi bråka över vem som ska ta hand...
Mamma.
-Mitchell! -Hej.
-Kul att se dig igen.
Välkommen till iccioni -McCormick Bröllopet
-Hej. -Jag har en karta över skolan och se.
Alla grupper har ett hus här.
Jag har rätt att använda badrummet på första våningen
-och få ut en Frisbee. -Coolt.
Du tränar verkligen.
Jag bränner bara nervös energi.
De frågar väl inte frågor på en collegevisning, va?
Luke och jag, Gloria och Manny ska på en skolvisning.
En sista utväg för Manny.
Lite jobbigt för Luke,
han har alltid haft det jobbigt med sitt självförtroende.
Tur är, som före detta cheerleader,
har jag inte tappat min förmåga att gaska upp.
Men jag kan inte längre göra ett "N" med min kropp.
Vilken träning.
Åh, nej!
Förlåt. Kom och titta.
Det är något illa.
Manny sover. Jag la en gris i sängen!
Herregud, var fick du tag på den?
Kommer du ihåg bönderna vi träffade?
Du anar inte vad de gör för en stor dricks.
Vad hörde du?
Vad är det?
Det är en gris.
Du skulle se ditt ansikte.
Den slicka mig i ansiktet! Varför gjorde du så?
Manny, var inte så stel.
Jag förbereder dig för skolan.
Så att du passar in och kan få vänner.
Jag fick idén från Animal House...
-De är från den gamla skolan... -College handlar om högre utbildning,
-inte bus! -Nörd.
-Där är hon. -Fröken.
Ni kan inte få gratis saker.
-Kom igen. -Ha det bra.
Vänta.
Herregud.
-Det är hon. -Vem?
Den blonda där borta i den söta jackan och fina skorna,
om det är vem jag tror det är, hatar vi henne.
Jag blev rånad igår natt.
Det stämmer.
Jag var på Lilys dansuppvisning,
inväntande min älsklings första balletsolo.
Här kommer det.
Detta är värt varenda öre av de 20000 vi la på danslektioner.
Vad?
Jag kan inte se. Sa de inte att man inte fick filma?
Ursäkta mig?
Såg du det där?
Den hemska kvinnan stal mitt stolta farsögonblick
och tvingade mig att ljuga för min dotter.
"Du dansade jättefint, Lily." Gjorde hon det?
Jag vet inte!
Varför slog du inte ned henne igår kväll...
med ord, såklart.
-Kan gaypersoner slå kvinnor? -Nej.
Nej. Jag kunde ha kastat ut henne igår kväll,
förutom att den själviska satmaran försvann
så fort hennes dotters dans var över.
Jag hoppas det inte finns regler här mot att orsaka en tumult.
Jag tycker inte att vi behöver sätta upp en skylt
för du vet, vi är civiliserade.
Jag svarar till en högre lag.
Kom tillbaka. Du vet inte ens om det är hon.
Du kunde knappt se henne i mörkret.
Det kanske är så du känner igen dina gamla pojkvänner.
-Men... -Ursäkta mig.
Oavsett hur mycket jag gillar den och kommer använda
den på Mitchell utan att säga att det var din så finns det en gräns.
Jag visste inte att du skulle vara här, mamma.
Jag hade inte tänkt det först.
Och träffa alla dessa människor efter skilsmässan.
Ja.
Men sen var min nya man tvungen att arbeta, så,
"var med lite, DeDe."
Är du här ensam, eller...
Du ser toppen ut! Vilken fin klänning.
Tack. Jag hittade den i bagageluckan på bilen jag köpt.
En sekund, mamma.
Det är Cam.
En bild på någons bakhuvud
och texten, "Är det hon?"
Ingen aning vad du pratar om. Puss.
Ursäkta. Kan vi ta en bild?
-Älskling? -Gulligt, pappa.
Verkligen?
-Om vi separeras finns det på bild. -Herregud.
-Var inte arg. -Driver du?
Hon försvann. De där skorna får henne att vara ljudlös.
Där är du.
-Är det inte min första familj... -Vilken överraskning!
Jag antar att Brian bjöd in mig
för vi tog han om honom en sommar.
Kommer ni ihåg när jag kom på dig i Brians kalsonger?
Nej. Mamma...
-Är det bara vi fyra? -Ja.
Var sitter du, mamma? Jag kan hjälpa dig tillbaka.
Om en stund, jag vill besöka...
Jag känner ingen vid mitt bord.
-Gloria är inte här och... -Tack.
-Låt mig... -Det här är kul.
-Gänget är tillbaka. -Ja.
-Vill nån ha mer champagne? -Gärna.
Gärna ja, jag tar hela brickan.
Intagningen har blivit hårdare.
Bara fyra av tio sökande blir antagna.
Du har slagit värre odds än så.
Vi glömde att vaccinera dig förrän du var sex år.
Universitet har under åren haft många utmärkta studenter,
forskare, journalister och en känd dramatiker.
En känd?
Tänk hur många kakor vi kunde ha sålt
om vi kallade dem kända?
Jag knöt ihop dina skosnören.
-Vad är det med dig? -Jag förbereder dig.
Kan du inte ta hand om dig själv blir du ett mål.
College är galet!
Ursäkta mig, Steffi.
Min son Tim här utvecklar en ekonomi app
som fångade JP Morgans intresse.
Han behöver hålla igång det medan han går på skolan.
Inga problem. Många elever jobbar medan de pluggar.
-Ursäkta mig, Steffi. -Vad gör du?
Min son Lukas här är en amatör trampolinhoppare.
-Pappa! -Jag antar
att ni har ett träningscenter
så han kan fortsätta träna i skuttets konst.
-Jag vet inte om jag förstår... -Har ni en trampolin?
Jag tror att det finns en på dagiset.
Det finns inga små trampoliner.
Vi kan fortsätta. Den här vägen, allihopa.
Fråga henne om hon var på uppvisningen och säg åt henne
-om hon säger ja. -Jag kan inte. Om det är hon,
kommer hon känna konfrontation vara på väg.
Folk vet alltid när jag är redo att attackera.
-Utvidgade näsborrar. -Nej.
Svett i pannan, fläckig nacke.
Nej. Bara så ni vet, ni håller på att bli er mamma.
Ny plan.
-Vad gör du? -Om det finns en video
av Lilys uppvisning på hennes iPad, då vet vi att det är hon.
Plus att jag kan mejla den till mig själv och ha en visningsfest.
-Jag har en grej. -Jag jobbar nog.
Jag har inte ens sagt ett datum.
-Det finns en kod. -Såklart det finns en kod.
Ge hit den.
Hon köpte en munk...
Chokladfingeravtryck på
åtta, fem, tre och ett.
Koden är en kombination av dem fyra.
-Du är otrolig. -Förra året gjorde jag
olika typografi på Caltech
och nu sketchar jag löv i mjölkskum för vuxna skateboardare.
Jag behöver mer.
-Hon kommer tillbaka. -Hon kommer tillbaka.
Jag lämnade min iPad på bordet och någon tog den.
-Herregud, jag gjorde... -Gjorde vad? Ditt jobb?
Det är inte som att du har mycket att göra.
Ursäkta mig, jag råkade höra...
Pratar du om iPaden i den där väskan?
Vilken klump.
Jag är bara nervös inför blindejten
jag inte borde ha gått med på.
Åh, nej.
Du är väl inte Richard?
Jo. Jag är Richard. Jag är din blinddejt.
Du är Anna.
-Är jag världens hemskaste person? -Nej.
Det är vad vi ska ta reda på.
Jag skojar. Sätt dig.
Jag hoppas att det är hon. Hemsk. Jag vill att han skäller ut henne.
Ursäkta mig. Jag är här för en blinddejt.
Min vän gav inte ens en bild.
Jag vet bara vad hon heter. Har du serverat en Anna?
Det här är galet.
-Anna, säg hej till... -Richard.
Jag vill inte vara för framrusig, men Vanessa
underdrev när hon sa hur vacker du är.
De saker jag har gjort för att folk ska kalla mig vacker.
Man tror nästan att jag inte är vacker.
1986, vi hade kommit tillbaka från min systers BeBes bröllop,
när jag hade min första dröm om att mörda dig.
Nej. Mitchell har en rolig historia som inte river upp gamla sår
om Cam på en dansuppvisning där han blev så arg...
Eller hur, Mitchell? Berätta.
Så arg...
Det var inte 86, det var 87 och vi var sena tack vare
händer över Amerika grejen du fick mig att göra.
Det var 86. Och du tackade mig efteråt
för du fick hålla hand med någon annan.
Hålla hand med Willie Nelson.
Vad handlade det om? Hunger,
ge någon en smörgås i San Francisco...
skicka den vidare tills en luffare i Boston får tag på den.
Hunger, absolut.
Mitchell är på en diet. På tal om hunger,
vad kan du äta nu?
Mindre.
Jag ser vad du gör, men hela den här kontrollsaken...
den är utmanade.
Det fungerar på kontoret,
men ibland är hon lika tight som en kamelröv i en sandstorm.
Det verkar aggressivt.
Ursäkta mig, jag måste på toa.
Jag med.
Kommer snart.
Du gör inte det här.
Du får inte överge mig som när vi var barn.
Jag tänker inte sitta där
och ta det. Medan du går till ditt rum och lyssnar på Pat Benetar.
-Varför sitter vi ens tillsammans? -Det är min plan.
Du ska komma på en anledning att ta mamma tillbaka till sitt bord.
Du kanske vill berätta lite gaysaker som din pappa inte vill höra.
Du är underbar.
Min drömanalytiker hjälpte mig förstå
att jag aldrig ville mörda dig.
Jag ville mörda en del av mig själv för att jag var så arg.
Du var arg för jag var ett svin.
Gör inte så.
Vi hade många fina stunder, inte sant?
Det gjorde vi.
Vad i hela friden är det här?
Vi slutar visningen här vid vårat kända klocktorn.
Vi ses ikväll på festen.
Innan vi går tillbaka, vill du ha kul? Följ med mig.
Kolla.
-En klocka? -Inte bara en klocka...
Massor av klockor
kopplade till ett klockspel.
Jag lekte runt med en när jag var liten.
En söt flicka vid namn Gretchen visade mig en
och jag förstår nu att jag låter väldigt sexuell.
Inte direkt. Du pratar såhär ofta.
Poängen är att Gretchen var uppe mycket i tornen.
Det var högt.
Du kanske också kan.
-Börja i en klass och... -Och vad?
Ska jag lära mig det här på tre månader?
Du lär dig fort. Se hur snabbt du lärde dig magi.
Jag har en hel film av dig när du drar ut en kedja
av tvättlappar ut ur din blöja.
Jag var fem i en blöja. Jag lär mig inte snabbt.
Du kan göra vad du vill.
-Varför? -Allt är på data nu.
Vem bryr sig?
Jag hatar när du gör såhär.
Gör vad? Du ser arg ut, är du arg?
Kan du sluta leka cheerleader.
Det är dumt, töntigt och jag avskyr det.
Och jag säger, men det är som att du inte hör mig.
Vänta, prata inte än.
-Gå nu, fort. -Sluta bete dig som
att jag är något jag inte är. Sluta säg hur bra jag är.
Ser du inte hur mycket press det är?
Gå inte iväg från mig...mig, Luke.
Jag är din...
Hur är du 36?
Jag förstår inte hur ung du ser ut.
Tricket är att inte le så mycket.
Du är roligt. Det trodde jag inte om en seismolog.
Hur började du med det?
Det har alltid varit lätt för mig.
Jag tittar på folk och jag bara vet hur stora de är.
Folk säger, "Jag är en fyra."
Och jag tänker, "Vem försöker du att lura, du är 10."
Här är servetten du bad om.
Tack.
Lurad. Jag skojade bara om klädsakerna.
Orsaken till att jag började studera jordbävningar
är för att jag älskar naturen.
Det förklarar nog ornitologi intresset.
Kan jag få en till.
Änglar har alltid varit coola, men inte lika coola
som fåglar.
Jag älskar fåglar.
Jag älskar min mamma också. Men det är...
hennes behov kommer alltid före alla andras. Du vet?
Jag tror det, ja.
Varför pratade jag om henne?
Jag vet inte. Frågan var, vad gjorde du igår kväll.
Och frågan står kvar.
Förlåt.
Ex-man.
Han kan inte vara med min son i mer än tre timmar
utan att SMS:a en dum fråga.
Du har en son.
Mitt liv.
Han tog skilsmässan hårt.
Han är annorlunda. Han är verkligen...
Han är kreativ och känslig...
och han blir mobbad i skolan.
Tack Gud för hans dansklass.
Det känns som det är enda stället jag kan se honom vara glad.
Jag visste det. Du är hemsk.
-Ursäkta? -Jag är inte Richard.
Jag är fadern som du och din gigantiska iPad
stoppade från att se hans dotters första balletsolo.
Jag hoppas att anledningen du hade för att prioritera ditt barn
över mitt var en bra en. Nu när jag hör det här,
-måste jag medge, men ändå... -Oj.
Du är galen.
Men jag är tacksam.
För det här har varit en av de mest hemska dejter
jag någonsin varit på.
Folk tror att katter håller sig till sig själva, men min katt,
-när jag kommer hem. -Stanna där.
Jag är inte Anna och det här kommer inte gå.
Jag hade en känsla.
Kan jag ta en bild så jag kan berätta för andra kvinnor att vi dejtat?
Vad? Nej!
Du har rätt.
Du är bara så vacker.
Okej då, kom hit.
Kom igen, Manny, vi blir sena till festen.
Ursäkta. Har jag sagt att din time out var över? Tillbaka på sängen.
Förlåt. Jag ska inte spela fler spratt. Jag lovar.
Jag ville bara ha kul med dig.
Jag glömde att jag gjorde den.
-Snälla, Manny! -Inget mer. Ut.
-Vi måste prata om det här. -Det finns inget att prata om.
Och du kommer inte till den här dumma festen.
-Jag går själv. -Jag med.
Jag vill inte ta några dumma klocklektioner
så vi lär oss att det finns en till sak jag inte kan göra.
Din pappa tror på dig.
Min mamma tränar mig som att jag är med i ett japansk tv-show.
Du vinner.
Din förälder är värst, du vinner.
Hoppas du har kul här,
medan jag skottar bajs på nått bajsskottar ställe.
Varför kom du hit om du är så säker att du inte kommer in?
Jag vet inte. Det här kanske var det enda stället
där vi båda kan komma in.
Det gör allt det här lite mindre läskigt.
Det är enda anledningen till varför jag sökte.
-Varför bråkar vi då? -Jag vet inte.
-Ska vi gå på festen? -Ja! På med hatten.
Jag vill att Luke ska känna sig bra om sig själv.
Heja på honom lite.
Man kanske kan heja på för mycket.
Du säger att han kan göra något han inte kan
och han känner att han gör dig besviken.
Luke vet att jag aldrig kommer att bli besviken.
Gör han? Luke är gullig, men han vet inte mycket.
Jag ska heja på honom,
men inte så mycket att han är rädd att göra mig besviken.
Ironiskt nog är det svårt för mig,
eftersom mitt bästa cheerleader-trick var att gå på linan.
När de andra sju gör cirklar med armarna.
Jag bryr mig inte.
Jag vill bara lära Manny att ta ett skämt.
Det är skillnad mellan skämt
och skrika "pervo" innan de kastar in honom på tjejernas.
Det var roligt.
Det var min klack som gick sönder när jag försökte hålla igen dörren.
College är en stor förändring.
Jag försöker bara att förbereda honom.
Honom eller dig?
Han lämnar mig för första gången i sitt liv.
Jag har gift mig, jag har skilt mig.
Jag bodde här och där.
Jag körde taxi, jag vann en talangtävling.
Genom allt var det alltid vi.
Som partners.
Om det inte fortsätter så, kommer jag att bli väldigt ledsen.
Jag vet. Det stinker.
Vi får hoppas att de blir tillräckligt irriterande
vid årsslutet så du är redo att släppa honom.
Jag kanske borde ge tillbaka hans munspel.
Så ska det låta.
Ta halva min stek,
så tar jag halva din fisk.
Jag måste se efter artärerna ibland.
Jag vet inte vad du gör, men du ser toppen ut.
Du med.
Det är ingen kö vid baren.
Ska vi ta en Rob Roy för gamla tider?
Du kommer ihåg.
Det var den enda drinken jag kunde hålla ned som gravid.
Vilka är de?
Du hörde dem, de är Sarge och Pea.
Två smeknamn jag aldrig hört.
Jag litar inte på dem.
Det är som en lila himmel innan en storm.
-Precis. -Vacker...
tills du märker hur fåglarna är stressade
och myrorna springer i cirklar.
Min mage mår lite dåligt.
Jag tror jag ska gå ut en stund.
Du springer inte iväg från mig den här gången.
-Kom igen. -Sätt dig.
Vi ska lida som en familj.
Dra inte i min jacka.
Jag har precis gått ned i vikt.
-Är allt okej? -Ja, jag bara...
Såklart. Ta hand om den, du.
Vad händer?
Hon knuffade mig!
Det gjorde jag inte, han bara...
-ramlade... -Sätt er.
Ni ställer till det, det är pinsamt.
Du har varit dum idag, unga dam.
General Patton sitter där.
Och denna är ett praktexemplar
av någon som dricker vin och suckar.
Vi uppfostrade er inte såhär.
-Ursäkta mig! -Jag förstår.
Ni uppfostrade oss precis såhär.
Ni är de som beter er galet.
Vad pratar du om?
Vem är Sarge och Pea?
Och var var de när vi växte upp?
Om de två kanske hade uppfostrat oss,
hade det funnits rum i vårat hus
för folk att ha känslor.
Och någon hade aldrig behövt stänga sig inne.
Och någon hade kanske inte försökt att kontrollera hela världen
för hon kunde inte kontrollera kaoset i sitt hus när hon växte upp.
Vi vet alla vad som är fel på henne.
Herregud.
Vad har ni att säga?
-Ni har inte fel. -Sant.
Vad?
Vi betedde oss inte väl när vi var gifta.
-Och jag skäms över det. -Jag med.
Vi trodde att om vi höll ihop för er, men vi kanske...
tvingade er att leva med två olyckliga människor för länge.
Men vi är lyckliga nu.
Och det är kanske för att vi kan vara oss själva idag.
Vi borde ha sagt det här för länge sedan,
vi gav inte er det hem ni förtjänade.
Och vi är ledsna.
-Det fanns lyckliga stunder med. -Ja.
Det var inte alltid galet.
-Lyssna. -Allt är väl bra? Vi kan gå...
Självklart.
Otroligt.
En ursäkt?
Jag tror aldrig att jag känt mig så bra som nu.
Jag gillar att se dem lyckliga.
Lägg av, jag har känslor.
Satan, det är galet.
Jag kommer ihåg dig.
Saknar du att vara modell?
Jag uppträder på båtar ibland,
det är så jag fortfarande är med.
Det är såhär jag avslutar det.
Det är du igen.
Översatt av: Victor Ollén