Hur kopplar jag helst av?
Jag tar på mina sladdlösa hörlurar och försvinner in i Nature Channel.
Den unga flatryggade sköldpaddan letar mat på havsbotten.
Men den här flatryggade...
Det som är fascinerande med naturen är att på ett ögonblick
kan man gå från stilla skönhet till primitivt, brutalt våld.
Kan du verkligen inte höra mig med de där på?
Det är ljuddämpande teknologi. Testa, det är...
Tänk till nu, älskling.
Varför skäller du på alla, mamma?
För att ni är så oansvariga. Allihop.
Luke ska lämna in ett stort skolarbete imorgon
och har inte börjat än och Haley sa just
att hon behöver 40 cupcakes till välgörenhet imorgon.
Jag vill påpeka att jag har gjort färdigt alla läxorna
själv och i tid.
- Inte nu, Alex. - Inte nu, Alex.
Jag gör kakorna.
Du tar skolarbetet. Det är om van Gogh.
- Okej. - Du måste hjälpa honom.
- Hålla honom fokuserad. - Okej.
Jag tänkte göra på mitt sätt...
Det ska du inte alls.
Du har dina metoder, Claire, och jag har mina.
Jag är inte din micro-manager.
Lita på mig. Jag kan ge Luke verktygen och vägledningen som han behöver
utan att skämma bort honom.
- Skämmer jag bort honom? - Det är inte ditt fel.
Det är sånt som mammor gör. Det ingår i paketet.
Jag vet vad Luke har för problem. Han har ADHD.
- Nej. - Nej, det har jag inte. Vad är det för nåt?
Jag kan förklara, men du går iväg innan jag hunnit till H:et.
Lova bara att se till att arbetet blir gjort.
Ja, men du borde lita mer på honom.
Ingen kan höra mig nu.
Alla är dumma utom jag.
Jag är rolig.
Vad gulligt!
Du står här på trottoarkanten med ditt teleskop
- och väntar på pappa. - Det är inte gulligt, det är vetenskap.
Ikväll är det lyridernas meteorregn.
Det är när planeten Tönt passerar Nördgatan.
Det är gulligt. Vartannat år åker Mitchell och hans pappa
ut och tittar på en av de här meteorerna.
Man behöver inte säga det på det viset.
Okej, jag och pappa tittar på dem
för vi har inte så mycket gemensamt.
Jag har aldrig gått på bollmatcher med honom.
Antagligen för att du kallar dem bollmatcher.
- Ta bort "boll". - Bara matcher.
- Här kommer din meteorpartner. - Sluta.
- Jag skämtar bara. Ha så kul med pappa. - Okej. Vi ses.
- Oroa dig inte för mig. - Nej då.
Ifall du skulle göra det.
Fripassagerare, idiot!
Luta stolen som du vill.
Du får gärna leka med knapparna.
Jag vet inte vad de gör.
Men min bil är din bil.
Mår du bra, Cameron? Du verkar nervös.
Nervös? Nej då.
Jag var nervös.
När Mitchell skulle gå ut med sin pappa
tänkte jag: Varför inte gå ut med Gloria?
Jag har alltid velat vara vän med henne.
Vi borde kunna vara goda vänner. Se bara på oss: En het, kurvig diva.
Och så Gloria.
Problemet är en mindre fadäs
för ett par veckor sen som vi måste komma över.
Jag gillar inte hans Ivy League-vänner.
- De är hemska. - Nej då.
- De är hemska. - Skojar du?
Det går inte två minuter utan att Debbie pratar om Columbia.
Och den där lille skelögde killen från Harvard.
- Från Brown. - Hursomhelst.
Jag önskar att den där slampan åkte tillbaka till Columbia
och tog sina knäppa Brownkompisar med sig!
- Lugna dig, Cam. Du har förklarat. - Inte så bra.
Du vet hur obekväm jag blir när det känns obekvämt.
När jag sa Brownkompisar menade jag inte ditt folk.
Jag pratade om universitetsstuderande, inte om ditt folk.
Inte för att ni inte får gå på college...
Jag säger "ditt folk" för ofta.
Jag är så spänd. För det här
är vår första kväll ute tillsammans.
- Så det är en date. - Vart ska vi?
Kontrollera att säkerhetsbältet är fastspänt.
Och att brickorna är uppfällda,
för jag har fått in oss på Palaiseau!
Oj.
De har en fyraveckors väntelista
men hovmästaren är en gammal pilatesvän.
- Bara ett samtal. - Jaha.
Palaiseau!
Jag vet inte om jag känner för nåt så elegant.
Kan vi inte gå till nåt enklare ställe?
Jo, det är klart...
Vad... Vad hade du tänkt dig?
Jag vet inte. Vad sägs om ett latinoställe dit jag brukade gå?
Det låter fantastiskt. Det ska bli kul att se hur ditt folk äter.
"Ditt folk"? Vad är det för fel på mig?
Okej. Äggknäckardags.
Så här knäcker man ett ägg.
Jag är inget barn. Jag klarar det.
- Okej. - Okej.
Min mamma är inte dum. Man kan inte bara be henne göra en sak.
Man måste noggrant placera osten i fällan.
Det kom skal i skålen.
När det händer, undviker jag att...
Jag har det. Vad äckligt.
Okej. Jag gör det. Torka upp det här, bara.
Fångad! Jag tycker nästan synd om henne.
- Hur ska jag börja? - Vad tycker du?
Jag vet inte. Mamma säger till mig hur jag ska göra.
Välkommen i klubben. Jag skojar bara, jag älskar mamma.
Den här gången gör vi det på ett nytt sätt.
Ditt mål är att skapa en sammanfattning om Van Goghs liv och konst.
- Ja. - Okej.
Här är din anteckningstavla.
Låtsas att du berättar om hans liv
för nån som aldrig har hört talas om honom.
Jag ser hjulen snurra, kreativiten gnistra...
- Hur får de in blyet i pennorna? - Nu håller vi oss till ämnet.
Du, Jay, här är nån som tror att Merkurius är den mest kompakta planeten.
Jag antar att jag har fel.
Den mest kompakta planeten är jorden.
Alltså är du den drygaste killen på den mest kompakta planeten!
Kul.
Har Mitchell inte nåt emot att jag hänger med?
Skojar du? Han älskar dig. Vad oroar du dig för?
Jag har aldrig haft en bror förut. Vi har inte umgåtts så mycket.
Du tar det för allvarligt.
- Jag vill inte säga nåt dumt. - Nej då.
Det är det sköna med att ha en bror.
Jag och min brorsa drev med varandra hela tiden.
Typ: "Läget, fetto?" "Inget särskilt, pucko."
Såna saker. Det är så bröder visar sin kärlek.
Fripassagerare, pucko!
Bra.
- Jag går och tittar på fenomenen. - Tänk om de ser dig först!
Den fattade jag inte.
Här finns allt du behöver veta.
Pennan består visst av två delar
som limmas ihop runt blyet.
Vad sägs om vi skriver allt om hans liv på den ena sidan
och allt om hans målningar på den andra?
Fantastiskt, Luke.
Och det bästa är att du kom på det själv.
Du behövde bara fokusera lite.
Den här sitter löst.
Jag hämtar en skruvmejsel, men fortsätt du.
Klara, färdiga, van Gogh!
Titta, pappa. Det ser ut som farbror Mitchell, om han vore galen.
Jag har attackerats av en skunk!
- Du stinker. - Och inte bara som astronomi stinker!
Vad händer?
Jag älskar det här stället.
Jag var orolig, det är inte precis...
Jag älskar det här stället!
Jag var nervös. Det fanns många olika maträtter på menyn,
och på golvet och på väggen.
Överdriver du inte lite nu?
Var du där, Mitchell? Jag hade känt igen
den enda vita eller gay personen.
Jag hade varit oförskämd mot Gloria och ville inte upprepa det.
Gloria!
- Välkommen! Carnitas Diablos? - Du kom ihåg!
Jag tar samma.
Nej, nej. Du borde ta Kyckling Enchiladas.
Nej, jag tar Carnitas Diablos.
- Det är inte för dig. - Ursäkta?
De är för kryddiga. Miss Gloria är van.
Han har rätt.
Jag kan krydda dig under bordet, gumman.
- Okej. - Okej.
- Mitchell. - Vad tänkte jag på?
Snälla pappa, kan vi åka hem?
Du måste luftas innan du får komma in i bilen.
Jag får aldrig bort stanken.
Är det där Venus?
För jag kan känna lukten av svavel härifrån.
Jag vill verkligen åka hem nu.
Vi missar meteorregnet.
Det är kläderna som är problemet. Ta av dem.
Det finns en filt i bagageutrymmet.
Är du säker, pappa? Då luktar ju filten illa sen.
Oroa dig inte för det. Vi har den till att täcka sätet
när Manny är genomsvettig efter sin tangolektion.
Svettas man inte, har man inte gjort det rätt.
Han var den bäste killen jag har haft!
- Men han var gay. - Ja.
Jag fattade det efter en månad men stod ut i ett helt år
för han klippte mitt hår så fantastiskt!
Kul, va?
Men inte så kul, Cameron.
- Mår du bra? - Ja då.
- Säkert? - Jag älskar det här stället!
- Men ditt huvud läcker. - Det tror jag inte.
Jag sa att det var för starkt för dig. Titta på din skjorta!
Jag behöver bara nåt att dricka.
Nej, nej. Vatten gör det värre.
Ursäkta mig.
Nej!
Du hade rätt, det blev värre. Det känns som om jag har ätit upp solen!
Det är så man undviker klumpar. Ser du, det är rätt kul.
Du gör det kul, mamma.
Lyssna på de här symptomerna och säg att det inte är Luke.
- Alex. - "Lättdistraherad av oviktiga saker."
"Överger ofta en uppgift för en annan."
Var det där jag lämnade dem?
"Tenderar att agera utan att tänka på konsekvenserna
"ofta med risk för den egna säkerheten."
"Råkar oftare ut för olyckor..."
Vet du vad? Nu räcker det, Alex. Vi fattar.
- Phil. Allt väl, älskling? - Ja.
Minns du solglasögonen som jag inte hittade? Bingo.
Jag bad dig göra en sak, nämligen hjälpa Luke.
Din son jobbar för fullt på ett fantastiskt van Gogh...
Måste fixa det där. Mästerverk. Vänta och se.
Du kommer att bli överraskad.
Det är precis vad jag vill bli.
Jag är inte överraskad.
Okej, nu räcker det. Jag vill inte höra mer om din nya metod.
Det är bara en sak som funkar med barn
och det är att hjälpa dem.
Och tack vare dig, får jag göra det hela natten.
Inte bra! Du borde arbeta.
- Jag arbetar. - Som mr Potatishuvud?
- Jag vet vad du tänker... - Jag vill inte höra.
Jag städar garaget och när jag är tillbaka
hjälper jag dig tills det är klart.
- Andas. - Andas jag, sprids elden!
Drick den här mjölken, då.
Varför skulle du beställa den där starka rätten?
För att jag är en idiot och ville ha en grym kväll,
bara vi två, och vi skulle bli bästa vänner.
Luncha, shoppa skor.
Okej, då lunchar vi och shoppar skor.
- Menar du det? - Varför är du överraskad?
Jag vet inte. Det känns som om jag alltid sumpar det med dig.
Kommentaren om Colombia, fel val av restaurang.
Restaurangen hade inget med dig att göra.
Jag var inte på humör för ett fint ställe
efter den dumma grejen imorse.
- Vad hände? - Jag köpte en klänning.
Vilket monster.
Den var jättedyr och jag behövde den inte.
Jag kände mig så dum att jag inte ens tog med den in.
- Jag lämnade den i bilen. - Jag förstår precis.
Jag har en liknande hatthistoria.
- Du var säkert fantastisk i den klänningen. - Ja.
Men vem som helst ser fantastiska ut i en sån.
- Hittade du filten? - Nej.
Jag hittade bara den här. Tyst.
Den framhäver dina former.
Snurra runt, sötnos. Visa oss häcken!
Får man pommes frites på köpet?
- Gick jag för långt? - Det finns en gräns, Jay.
Jag får försöka fixa det.
Kom igen, var är...
Jag är ledsen om vi överdrev lite,
men till vårt försvar kan jag säga: Titta på dig. Lukta på dig.
Det var en fantastisk ursäkt.
Var inte för hård mot honom. Jag eggade honom.
- Om du vill vara arg, var arg på mig. - Okej.
Det var kul att se honom skratta lite. Han har haft en tuff vecka.
Jag attackerades av en skunk
och har på mig en klänning som gör mina höfter breda.
Han vill inte prata om det,
men han blev inte bjuden på en stor fest.
Några som han trodde var kompisar tycker han är knäpp.
Jag är inte så bra på sånt här.
- Jag vet inte vad jag ska säga. - Så sant.
Men jag kanske har en son som vet vad man säger.
Det är därför jag bjöd med honom.
För det här med astronomi är ju vår grej.
Jag pratar med honom.
Och du... Du ser inte så skrattretande ut.
- Du har snygga ben. - Pappa.
Jag menar bara, att om du vore den typen av gay...
- Pappa. ...skulle du säkert göra allt rätt.
Kom igen!
Det känns lite farligt här,
men det är väl det som är charmen, va?
Det är inte säkert alls. Jag bodde här en gång.
- Va? - Det var därför jag ville gå hit.
Det där är min gamla lägenhet. När jag lämnat Javier, hade jag bara råd med den.
Det här är fortfarande en del av mig. Sånt måste man minnas.
Som du, när du åker till din gård.
Minns du det? Det berättade jag för ett år sen.
Det är klart. Du är ju min vän, idiot.
Den här delen av stan må vara tuff, men människorna är de bästa.
Jag är säker på att den hade hjul när jag parkerade.
- Vem gjorde det här? - Det gör inget.
Vem gjorde det här? Din ynkrygg.
Det är okej, allihop. Jag är försäkrad.
Är du för feg för att visa dig, jänta?
- Det gör inget, allihop. - Vänta i bilen.
- Den går säkert att köra. - Cameron!
Gloria!
Jag tänker gå upp på Lukes rum
- och stanna där tills han är klar. - Tack.
Jag är ledsen att jag inte undervärderade Luke.
Det betyder mycket för mig.
Det värsta är, att han tagit efter mig.
- Min brist på fokus och din... - Min vad?
Jag älskar dig.
- Han gjorde det. - Oj.
Herregud.
- Gillar du det? - Jag älskar det.
- Har du gjort det här? - Själv.
Jag använde mr Potatishuvuds öra för van Gogh skar av sitt öra.
Och här satte jag pengar för hans målningar säljs för biljarder,
vilket är trist, för han dog pank.
Ja. Det... Du hade rätt.
- Be inte om ursäkt. - Det gör jag inte.
Ursäkten godtagen.
Jag kunde inte ha varit stoltare,
och förlåt för att jag inte litade på dig.
- Tack. - Så ska det se ut, grabben.
Jag ska göra färdigt kakorna.
- Det gjorde hon väl inte? - Kan du räcka mig de där?
Ja, jag kan prata.
- Vad gör du? - Jag har visat hur man gör.
Nu kan du göra dem själv.
Kom så går vi.
Bra, det var det jag ville.
Jag sätter ugnen på 350 grader!
Jag knäcker äggen i skålen.
Det kom skal i!
Menar du allvar?
- Hej. - Hej, Mitchell.
Jag vet att man aldrig skulle tro...
Jag vet att man aldrig skulle tro det nu,
men jag blev också retad i skolan.
Jay berättade.
Ja. De kallade mig knäpp.
Jag var knäpp. Lustigt knäpp.
Men det är lustigt, när man växer upp...
I åratal är alla så rädda för att vara annorlunda,
på nåt sätt.
Och sen plötsligt vill alla vara annorlunda.
Det är då vi vinner.
Jag räknade liksom med det.
Förlåt för att jag retade dig.
Jay sa att det är så bröder gör.
Vi måste inte lyssna på honom. Bröder gör sånt också.
Okej, mina damer, avsluta tebjudningen, annars missar ni showen!
Otroligt att vi grälar om honom.
Kolla. Kolla.
- Oj. - Häftigt.
Varför målade han Starry Night?
För att himlen är vacker och för att alla gillar att titta på den,
vilket påminner oss om att nåt däruppe vakar över oss.
Utomjordingar som kan vara här på en sekund och använda oss som bränsle.
Vakna, folk. Vi står på tur.
Mamma! Kom ner!
- Herregud. - Oj, jättegoda.
Jag är så stolt.
Tack, mamma. Jag packar in dem.
Nej. Du kommer för sent till skolan.
Gå, bara. Jag kommer med dem.
- Säkert? - Ja.
Så ska det se ut.
Jag är så stolt över dig!
Har vi numret till giftcentralen?
Jag älskar dig, Claire. För alltid.
- Min mun är bedövad som hos tandläkaren. - Kom, grabben.
Översättning: Lena Marie Larsson, DDS
SWEDISH