VÄLKOMNA JUNIORFÄKTARE
Bravo! Bravo!
Bravo, Manny! Bravo!
När Manny ville börja fäktas
tänkte jag: "Klumpig unge och dödligt vapen.
"Hur ska det gå?"
- Vad tycker du nu? - Jag är stolt över lille Zorro.
Jag har tränat honom lite, men han har talang.
Han har det i blodet. Hans far var svärdmästare.
Han var suverän med svärdet. Han visste hur man svingade det.
Han var en legend.
Jag har en fin stund med din son,
- men du förstör den. - Förlåt.
Visste du att man började fäktas på 1100-talet?
Vet du vad som är nördigare än fäktning? Att veta när man började fäktas.
- Du är ingen nörd, Alex. - Håll tyst, din tönt.
Så ska det se ut!
Skulle det vara lättare om du hängde i en kran?
Vem som helst kan filma familjen.
Jag är bra på att filma familjen.
Du går alltid för långt.
- Nej. - Din systersons första födelsedag då.
- Nu är du orättvis. - Du tog dit en vindmaskin.
- Jag ville faktiskt... - Du tog dit en vindmaskin.
Vem sätter hjul på spjälsängar?
Förlåt.
- Det gör inget. - Nej, nej. Min telefon dog.
Ingen fara. Batteriet blev nog statiskt defrakterat.
- Va? - Det betyder att du kan ladda det
med statisk elektricitet. Gnugga det mot håret.
Ja!
När jag hälsade på kompisar
såg jag deras priser och det retade mig
för det fanns aldrig några priser i mitt hus! Inte förrän jag fick henne.
Det var ett bra grepp.
Kan vi byta plats?
- Folk stirrar. - Man ska inte bry sig,
men det är coolt med en unge i huset
som är bäst på nåt. Förstår ni vad jag menar?
- Ja, våra ungar är toppen. - De är bäst.
- Vi är välsignade. - Ja.
Men är de bäst på nåt? Jag måste tänka efter.
Alex är bra på allt hon ger sig på, så...
- Hon kommer att hitta sin grej. - Ja, och Haley är...
- Hon är så söt. - Jättesöt tjej.
Hon kan träffa nån som är bäst på nåt.
- Ja. - Sen har vi Luke.
Vi misslyckades med honom.
Ja, lite.
Bravo!
En applåd för vinnaren, Manny Delgado.
Manny går nu vidare till mästerskapet
och tävlar mot Caroline Markum.
Vi ses här kl. 16.30.
- Okej. - Bravo!
Vad sa hon?
Det betyder mer för pappa än Manny.
Det är hans chans att bli far till en mästare.
Andra chans. Vi vet alla hur det gick första gången.
Sa jag nåt tokigt?
Nej! Jag är bara glad för Mannys skull.
Det handlar alltid om Claire.
Jag vill tacka er för ert stöd.
- Ni är bäst. - Varför, Claire?
Verkligen?
- Det tog ett tag. - Hon har sovit i 20 minuter.
Det tog tid att smyga ut utan att väcka henne.
Som första gången du sov över.
Jag hade ett möte.
Nu pratar vi om varför du blev så upprörd.
- Vad är det med dig och din syster? - Inget.
Har det nåt med skridskor att göra?
- När Mitchell och Claire var små... - Inte intressant.
Låt mig tala klart. Tack.
- När Mitchell var tio år... - Elva.
...och Claire var tretton år tävlade de i isdans...
Konståkning! Jösses, jag berättar.
Ja, min syster och jag var ett bra team.
Vi kallades Elden och Lugnet.
Jag var Elden på grund av mitt röda hår och Claire var Lugnet.
Det var ironiskt för hon var inte lugn.
Mitchell är arg för att Claire slutade före nån tävling.
Nån tävling? Det var distriktsmästerskapet för 13 år och under.
Som Smaragdstaden i slutet av den gula tegelvägen.
- Oj. Du gjorde det. - Vadå?
Du fick konståkningen att låta ännu mer gay.
Blev du bitter när pappa blev så stolt över Manny?
Istället för att visa dina känslor
begraver du dem och sen bubblar de upp och sårar folk.
Ja, faktiskt.
Hör på. Jag kanske är bitter,
men det är pinsamt och småsint. Det klär inte mig.
Som du och gult.
- Du gillar min gula skjorta. - Du ser ut som solen i den.
Sårande snack.
Nu vet du varför jag gick tidigt den dagen.
Jag visste att du inte hade nåt möte.
Det måste vara fel på telefonen.
Jag har gnuggat den mot huvudet i en timme.
Va? Alex.
- Du är så dum! - Jag blev åtminstone inte skallig.
- Herregud! Mamma! - Var inte elak.
Gör det inte så lätt att hacka på dig.
Det känns rätt.
- Vad gör ni? - Eftersträvar briljans.
Vi gjorde en lista på saker pojken skulle kunna briljera i och...
- Baseboll. - Toppen.
Det stod att det bara tar 10000 timmar för att bli bäst.
Hur många timmar har du spelat?
Jag spelade en säsong, kanske 6000 timmar?
Jag förstår att du strök matte.
Visst vill jag att Luke ska bli framgångsrik,
men föräldrar kan inte tvinga fram det.
Man måste tro på sitt barn.
Luke är redan bäst på nåt. Att vara min son.
Det lät inte så töntigt när jag tänkte det.
Det känns rätt. Det här är din sport.
Förra året sa du att det var basket.
Jag har sagt mycket som jag önskar att jag kunde ta tillbaka.
Men jag kan i alla fall vara den pappan du behöver
för att hjälpa dig att bli framgångsrik.
- Vill du bli framgångsrik? - Jag antar det.
Där har vi min toppengrabb!
Vår 10000-timmars resa börjar med ett enkelt kast.
Jag tror på min pojke. Jag ger inte upp.
Nu kastar vi. Bra start.
Vila kanonen medan jag springer.
Slagmannen ska stå här.
Jag skulle använt mitt skydd.
Home run!
Den är här.
Mycket bra första timme.
Kasta hit handsken, jag ska olja den.
Ja.
- Allt väl? - Ja. Jag berättade för mormor
hur bra Manny var idag.
- Var du inte arg? - Nej, dummer. Jag var bara glad.
Jag börjar förstå varför det är så mycket konflikter i ditt land.
Här. Kolla.
Jay.
VEM ÄR BÄST?
Jay älskar att göra T-shirts för speciella tillfällen.
Kom igen. Visa dem.
För några år sen sprang mitt barnbarn Haley fem kilometer,
så jag tryckte upp några tröjor.
HALEYS KOMETER
Det är kul.
- Kul att du är så stolt över Manny. - Jag ska inte ljuga.
Att se honom ge dem andra storstryk
berör en.
- Förlåt att jag stör. - Det gör inget, papi.
Hej, mästaren. Jag har nåt åt dig.
Och jag har nåt åt dig. Här.
Jag behöver inte det längre.
- Men finalen... - Jag har slutat.
Vänta! Du kan inte sluta.
Det är inte kul längre.
Det är nog bara fjärilar. Du klarar det.
Vill han inte, så är det hans beslut.
Så fan heller.
Han ska inte göra nåt som han blir nervös av.
Jag stöder dig, papi.
Jag är inte nervös. Men jag vill inte slåss mot en flicka.
Va?
Att besegra en kvinna befläckar min heder.
Varför? För att män alltid är kvinnor överlägsna?
Så överlägsna att du inte ens kan avsluta meningen?
Grabben.
Du har alltid sagt att du älskar kvinnor,
men om du inte tävlar mot den här flickan
visar du mig och alla kvinnor att du inte respekterar dem.
Förlåt.
Ta ditt svärd och slåss mot flickan som en tjur.
Okej!
- Jag hör inte dig. - Okej!
- Jag hör inte. - Högre kan jag inte.
Hur blir man en bra försäljare? Det är ingen hemlighet.
Man följer bara säljarens regler.
"Avsluta alltid affären. Fina heminredningsidéer ligger och lurar
"i närheten. Folk brukar ifrågasätta om mäklaren är seriös.
"Ta missnöje. Lagöverträdare..."
Tusan också. X, x, x...
Här är det stora rummet,
även om "stort" inte gör det rättvisa.
- Exklusive konstig snirklig målning. - Jag gillar det faktiskt.
Jag också. Det är jättefint.
Allt är specialinbyggt, stort ljusinsläpp, helt fantastiskt.
Behövde jag försäljningen? Ja. Var jag orolig? Nej.
Varför? Därför. Varför?
För att jag inte säljer nåt som jag inte tror på.
När jag tror, tror du.
Jag kan sälja en päls till en eskimå.
Jag är ledsen. Det är ett jättefint hus,
men jag vet inte hur barnvänligt det är och vi har två små barn.
Tre trappor...
- Huset är grymt! - Inte nu, Luke.
Har du sett trädgården? Det finns plats för tio kojor.
Sovrummet har fönster i taket.
- Jag önskar att vi bodde här. - Jag önskar att du var på altanen...
- Önskar du verkligen det? - Ja.
- Vårt hus är jättetrist jämfört med detta. - Ja.
Där är du ju. Jag ska byta om
och sen åker vi till Mannys match.
- Pappa vill inte att jag ska dit. - Va? Varför inte?
Du var orolig att vår son var dum.
Det minns jag inte.
Det visar sig att han är en naturbegåvning.
- På vadå? - På att sälja.
Se upp alla mäklare.
Jag pratar med er, Sandy Brewster, Skip Woosnum, JJ McCubbin.
Hör ni fotstegen? Det är Luke Dunphy och han kommer att konkurrera ut er.
- Fantastiskt. - Eller hur?
Köparen kommer tillbaka med sin man och jag behöver honom.
Ungen är ett geni. Där är mästaren!
- Varför har du din iPod i munnen? - Jag laddar den.
Alex. Alex!
Vill du inte
- reda ut det med din syster? - Nej.
Jag respekterar det,
men det är svårt för dem som älskar dig.
Vi känner spänningen. Vi hör orden som skär som knivar.
- Hej. Jag tog med apelsinskivor. - Jag står inte ut.
Mitchell är fortfarande bitter
för att du la av med konståkningen.
Kom in och red ut det.
- Kom. - Tack.
Menar han allvar? Handlade ert bråk om det imorse?
Nej. Jo. Jag är nog fortfarande lite arg.
Du stal min framgång.
Ja, för 21 år sen.
Det spelar ingen roll för du har haft dina framgångar.
Du var med i hejarklacken, spelade skolteater
- och hånglade med kvartsbacken... - Det gjorde du också.
Ja, men vi fick hålla det hemligt.
Det var själviskt att lägga av.
Vill du veta varför jag la av? För att skydda dig.
- Från vadå? Ära? Berömmelse? - Lägg av.
- Presskonferenser? - Jag var större än du
och rädd att du inte orkade lyfta mig.
Du tappade mig på träningen...
- Två gånger. Tre. ...och jag ville inte
att du skulle göra bort dig framför alla.
Du tappade mig hela tiden.
Kom igen. Förlåt mig och gå vidare.
Naturligtvis. Visst.
Jag är ledsen. Det verkar småsint, eller hur?
Det är lite löjligt, men alla hänger upp sig på olika grejer.
Jag är glad att du fick det ur dig. Försöker du lyfta mig?
- Låt mig. - Det gör du.
Koncentrera dig. Var lugn, men arg.
- Vem är tuffast? - Jag.
- Vem är modigast? - Jag.
Vem är elakast?
Kan ni ställa alla frågor nu, så att jag slipper lyfta på den?
Kämpa på!
- Är vi klara? - Ja.
Kämpa på! Lycka till!
- Ursäkta, är det upptaget? - Nej. Sitt.
- Tack. Är Manny din? - Ja.
Han är duktig. Jag såg honom innan.
- Tack. - Ingen orsak.
- Är det din flicka? - Caroline? Nej.
Hennes föräldrar dog tyvärr.
Jag tar hand om henne på barnsjukhuset.
Men alla mina patienter känns som familjemedlemmar.
Våra killar har kul.
Jag kan prata om stuckatur och spottar
i evigheter
men inget går upp emot det ljudet.
- Hej, kompis. Han mår bra. - Min fot! Jag stukade den.
Den är inte stukad.
- Vad hände? - Det är de dumma golven. De är hala.
Ek. Även känt som naturens kudde.
- Det är som is. - Skyll inte på golven.
Du skulle inte ha sprungit.
- Jag såg ett spöke. - Spöke. Hej, Phil Dunphy.
Det var mitt fel. Det här kan man ha som skohorn.
Det är bäst att vi tar av skorna.
Följ mig.
Hon är vårt lilla mirakel.
Jag önskar att hennes far hade kommit hem från Afghanistan för att se det här.
Där är vår hejarklack.
- Här borta. - Hej.
Herregud. Du måste stoppa honom.
Jag kan kanske utlösa brandlarmet.
- Vänta dig ingen hänsyn. - Kom an, tuffing.
Kul att pappa är stolt över Manny.
Men det hade varit kul om han varit lika stolt över oss också.
Med "oss" menar jag mig.
Trodde du verkligen att pappa skulle bli stolt över dig
genom konståkning?
Pappa var nog mest stolt över dig
när du äntligen tog av dig den röda skridskodräkten.
Jag har inte sagt att det är logiskt.
Förlåt. Det var elakt.
Jag kände mig skyldig för att jag la av.
Jag vet att du älskade konståkning.
Det gjorde jag inte.
- Va? - Det här låter nog lite gay,
men när vi åkte tillsammans
var du inte den elaka storasystern och jag inte den efterhängsne brodern.
Vi var ett team.
Vi har faktiskt vuxit ifrån varandra på senare år
och när mamma och pappa skilde sig stod vi på olika sidor
och jag saknar dig i mitt lag.
- Det var lite gay. - Där ser du.
Vart ska du?
- Aldrig i livet. - Upp.
Menar du det?
Tappa inte mig.
Avbryt det.
Nån måste sätta stopp för det.
Nu räcker det.
Vill du och Caroline gå och äta glass?
- Det går inte. Hon har diabetes. - Så klart.
En applåd för vinnaren, Manny Delagado!
Vi går. Ner med det i bagageluckan.
Jag vet inte om jag är stolt eller dödsförskräckt.
Ska vi göra det nu?
Vi lär barnen att det inte spelar nån roll om de vinner,
men låt oss vara ärliga.
Det är rätt skönt att vinna.
Inget går upp emot ett ögonblick i rampljuset.
Alla föräldrar önskar nog sina barn det
och kanske sig själva också.
Ibland driver vi på för hårt
och det leder till bitterhet och skuldkänslor.
Ja!
Hur mycket är för mycket?
Skuldkänslor bleknar. Metall varar för alltid.
- Du är arg, eller hur? - Nej.
- Jo. - Nej.
- Du är lite avundsjuk. - Jag är glad för er skull.
Okej, vi gör det. Stanna där.
- Menar du det? - Visst.
- Känns det bättre? - Ja. Lyft mig.
Vad menar du? Menar du allvar? Nej, Cam!
Översättning: Annika Vasiliadou, DDS
SWEDISH