Ta in det, tjejer.
Idag börjar min resa.
Äntligen bidrar jag med något jag kan vara stolt över.
Framtida hem för DUNPHY TOWER
Bröderna Wright drömde som barn om att flyga flygmaskin.
Oprah drömde om att gömma presenter under stolarna.
Och jag drömde om att bygga något storslaget.
Jay och jag köpte nyligen en tomt
som vi tänker bygga Dunphy Towers på.
Jag vill så gärna dra tillbaka tiden
och visa den 15-årige drömmare som har ritat detta.
Vi klarade det!
-Hej. -Claire, du ser hemsk ut.
-Tack. -Nej då.
-Du är alldeles spänd. -Ja, ja, ja.
Spa-dagen som jag bokade åt dig imorgon
kommer lägligt.
Javisst ja. Det där.
Jag måste vara väldigt finkänslig med Gloria kring min födelsedag.
Förra året, av någon galen anledning,
gav hon mig ett presentkort
på fjantiga salsalektioner.
Som om jag någonsin kommer att använda dem. Hallå.
Hur som helst. Nu har hon fått för sig
att jag inte "uppskattade" hennes gåvor.
Du vet, vissa människor...
I morgon blir det lite stressigt på jobbet.
Det är mycket på kontoret.
Inte det att jag inte vill, jag vill.
Nej, Claire, vi lägger ner den här dansen.
Vi alla vet vad du tycker om att dansa.
-En stolt, stolt dag, Phil. -Tack, partner.
Vi kanske skulle börja showen.
Fotografen har fotat Haley när hon inte ser det.
Vad konstigt. Jag har inte anlitat en fotograf.
Dunphy, eller hur? Gerard Cook. Snygg spade.
Tack. Jag målade den själv.
Här är min partner, Jay Pritchett.
Jag är från Jeda Tech. Känner du till oss?
-Inte det minsta. -Du får förlåta Jay,
-han är en Luddite. -Hur som helst,
vår byggnad ligger här intill och vi vill expandera.
Vi vill köpa tomten.
Vi är beredda att erbjuda 20 procent mer än ni betalade,
-plus utgifter. -Det är ett fint erbjudande,
men jag tror inte du förstår läget.
Det handlar inte om stora vinster.
Vi ska bygga min svärsons dröm och det kommer att bli succé.
-För detta är visionernas man. -Åh, jag vet allt om drömmar.
En dag vill jag jobba med krypterad paketförmedling.
Lycka till, mina herrar.
Jay, han höll på att börja gråta.
Skärp dig. Jag sa bara den där smörjan
för att trissa upp priset.
-Han kommer igen. -Jag vill inte.
Vad du än menar så är det här min dröm.
-Vi är här för att tjäna pengar. -Det ska vi också.
I kraft av min egen person,
i kraft av stadsplaneringskontoret,
tar jag härmed första spadtaget på grunden till...
Dunphy Towers.
Oj, det var...
Kraftig jord.
Det är ett gott tecken. Jag hoppar.
Har någon en spade?
Gudskelov att du är här. Det är rena mardrömmen.
Personalen är i uppror över budgetnedskärningarna.
Ingen övertidsersättning var nog så illa,
men när jag sa att de inte får fler bagels
-fick jag en kopp kastad i huvudet. -Jag vet inte vad vi annars kan göra.
Försäljningsmässigt blev julen inte som vi hade hoppats.
Vad gav folk varandra egentligen?
Jag spånar bara nu. Vi kanske kan sparka Kenny från lagret.
-Ingen ska få sparken. -Men han gör en elak
imitation av mig.
Kom igen. Alla samlas kring mig.
Jag gillar inte budgetnedskärningarna mer än ni gör.
Jag vill bara säga att jag är med er.
Jag har dragit ner på mina utgifter. Alla chefer flyger ekonomiklass.
Men jag vill att ni känner att ni blir hörda.
Inte bara står min kontorsdörr alltid öppen för er,
jag har faktiskt tagit bort den helt.
Det är en kraftfull metafor, chefen.
"Det är en kraftfull metafor, chefen."
Kenny, tack för att du tar det så lättsamt.
Så bra.
-Grattis på födelsedagen! -Vad gör du här?
Du sa att du var för upptagen att komma ifrån för att fira
så jag tog hit festen.
-Åh! Är det kaviar? -Ja!
Och något att skölja ner den med.
Åh, jippie! Champagne.
Skaffa en dörr åt mig.
Om inte jag vinner vetenskapsmässan med detta du byggt åt mig
-så är den riggad. -Just det, syrran.
Åh, har ni börjat utan mig?
-Nej, vi har slutat utan dig. -Ja, vi ville att den skulle funka.
Jag antar att ni ville ha den väldigt enkel,
för där kan ni förbättra den genom att lägga till... Okej.
Ni kan göra den bättre om ni bara...
Okej. Jag trodde ni sa ni var klara.
Okej, Mitchell, jag älskar dig.
-Men? -Inget men.
Men vi båda vet att jag är den mer tekniskt lagda pappan.
Jag är händig.
Om du skulle känna dig bättre så gjorde jag heller inget.
Nej, jag känner mig inte bättre.
Du ska lära dig något av detta.
Jag har lärt mig ett nytt svärord.
Jag har fått en sticka, det var det värt.
-Titta. -Okej.
Var det allt?
Jag fattar inte för jag är inte "tekniskt lagd".
Hardy, ha ha, nej. Jag ska bara göra en liten justering.
-Se upp! -Åh! Aj!
-Jag har... Aj! -Är du okej?
Det är inte en del av den.
Jag kom så fort jag kunde. Säg att det är goda nyheter.
Säg att det är olja.
Vi träffade på ett avloppsrör som gick rakt genom tomten.
Dessutom en vattenledning och av någon anledning stora fickor med metangas.
-Berätta, Pete. -Jag gjorde ju just det.
Hur mycket kan det kosta?
Penningmässigt är det sexsiffrigt belopp.
Sexsiffrigt, räknar du med decimalerna för ören?
Nej.
Plus tidsmässigt kan det nog ta ett år
med tillstånd, kommunen, miljön...
Sluta prata, Pete.
-Herregud, varför är Jay här? -Jag ringde honom också.
Han lägger ner projektet om han ser detta.
Lägg en skiva över hålet.
Tony, gör vad du kan för att dölja metanlukten.
Alla ni andra ser upptagna ut.
Hur kunde detta hända? En nyckelpiga landade på min axel idag.
-Vad är problemet? -Problemet är att jag är hungrig.
Lösningen: vi har gångavstånd till Little India.
-Ska vi? -Vad är det som luktar?
Det är Pete. Han tycker det är pinsamt.
Ta inte upp det. Medan jag har dig här,
jag tänkte sätta ett cykelställ här.
-Vad fan var det? -Jag såg inget.
Om något vore fel skulle någon ha...
De älskar när jobbet slutar.
Precis som Familjen Flinta.
Jag börjar forma en teori
att allt detta kan vara relaterat till att Pete ringde.
Jay, jag tror du är lite paranoid.
Nåja. Det var en sak.
Ursäkta, det här är definitivt vanilj, jag trodde du sa mocka.
Hoppsan, jag råkade göra min favoritsmak.
-Tack för tipset. -Jag har
jobbat här i fem år. Dumhet har inte tagit mig ända hit.
Jag tänkte ha en liten fest hos mig ikväll.
Är du på, A-Dog?
Om "på" betyder kommer och "A-Dog" betyder Alex, så ja.
Jag hade tänkte sluta på caféet när jag skulle plugga
men jag älskar det liksom.
Och jag har lärt mig något viktigt.
Om man låtsas vara den som folk vill att man ska vara
så kan man få hur många vänner som helst.
Gud, om jag fick en ny chans på gymnasiet.
Herregud, här kommer han.
-Vem? -En liten snubbe i 40-årsåldern
som kommer varje fredag.
Har alltid en superkrånglig beställning.
Hej Alex, jag vill ha en 50 cl
is-macchiato med skum-hasselnöt
och sockerfri sirap med dubbel espresso.
Lite is, inte ingen is. Ingen grädde.
-Tack för att du träffar mig. -Jag kom så fort jag kunde.
Jag ljög för min pojkvän.
Alla gör det i början av relationen.
"Åh, jag älskar jazz. Det är sexigt när en man gråter.
"Din dotter är så gullig".
Jag? Jag sa till Rainer att jag älskar hans favorit Game of Thrones.
Så nu tar han mig till Comic-Con.
Jag älskar inte den.
Jag har aldrig ens sett den.
Och så ni vet, hans dotter är som ett monster.
Det är mycket att klara på fyra timmar.
Vi börjar med vad du vet
om George R. R. Martins mästerverk.
Jag vet att en kille dör, det är många bröst,
och jag vill minnas ett rymdskepp?
Det går snabbare om du inte pratar.
Så han är släkt med mig på något sätt men det är en lång historia.
Det är okej. Vi kommer alla från trassliga familjer.
Min farbror är min pappa.
Skiftpasset är slut.
Vad i helvete?
Dubbelskift idag och kl 6 i morgon bitti.
-Det är orättvist. -Ledningen bryr sig inte.
Festen ikväll är avblåst.
Inget är avblåst. A-Dog är på!
-"A-Dog"? -Låt mig få ha det så.
Du sätter lite grädde på toppen.
-Och sen... -Jag fattar.
Fantastisk överraskning. Ledsen att den är över.
Den har just börjat. Jag har många överraskningar.
Knackeli knack knack. Okej, vad ska jag göra?
-Vad har du gjort? -Det är massage!
Släpp in dem, unge man.
Det är Ben, vi har träffats trettio gånger.
Åh, Gloria.
Min vän. Hör på.
Även om jag gillar massage...
Du hatar det.
Du hatar alltid mina gåvor, jag vet inte ens varför.
Nej, nej. Låt mig tala till punkt.
Jag har alltid uppskattat tanken på en massage på kontoret,
och nu ska det hända på riktigt. Tack.
-Vilken av er två är Claire? -Hon!
Åh, toppen. Ge mig en snabbis bara, okej?
-Nittio minuter. Javisst, raring. -Okej.
Min avdelning undrar om det kommer att finnas kaffe
eller om de måste ta med sig själva. Vem är detta?
Han intervjuas för ett jobb på lagret.
Han är truckförare.
Just det. Det är 2017
och det finns många truckförare som är gay.
Jag är inte gay!
-Det är lugnt. Jag hänger med. -"Det är lugnt, jag hänger med."
Det är roligt! Du låter precis som den där killen.
Okej. Återgå till arbetet.
-Vi ska ta en titt på dessa. -Ja.
Hej då, vi ses.
Okej. Det här är galet. Jag behöver ingen skiftröntgen.
Doktorn beställde en när du sa du kunde smaka färger
-med fransk brytning. -Okej.
-Jag kan inte ens låta fransk. -Jag sa inte det var bra.
Killar, vi brukar skynda oss med huvudskadorna.
-Ja. -Okej. Men den är...
-Den är så liten. -Den är större än den ser ut.
Se, inget fel på min hjärna
för jag har tre bra svar på det.
Cam, kom igen. Lyssna på Bobby.
Han vet vad han talar om.
Jag tror inte man kan lita på något
som en vuxen vid namn "Bobby" säger.
Kom igen, raring, du klarar det.
Okej. Robert? Hej.
Jag har en snabb fråga.
Du, jag vet att det här är en jättestor magnet
och jag har många fyllningar.
Kommer de att flyga ut ut skallen?
Det händer aldrig.
Okej. Jag tar dessutom järntillskott.
-Är det...? -Ett problem? Nej.
Lägg dig bara ner på bordet.
Kom igen.
Nej. Okej. Jag gör det inte.
Jag får flashbacks.
Vet inte om jag har sagt
som liten föll jag ner i en brunn.
Det hände samma dag som baby Jessica.
Hon fick all publicitet.
Det gör fortfarande ont. Alla älskar bebisar,
men inte en enda bön för en finnig tonåring
som satt fast med huvudet i brunnen i nästan en timme.
Du måste lugna ner dig, okej?
Det är över innan du vet ordet av.
-Om en timme. -Okej. Det är...
-Nej, nej! -Okej, Cam, Cam.
Bobby, är det okej om jag åker in för att visa Cam
att det är okej. Har vi tid för det?
-Visst min nästa patient förblödde. -Kan du låta bli... Okej.
Okej. Titta här, Cam.
-Var försiktig. -Det är bekvämt.
-Vi tar hand om dig. -Okej. Jag är okej.
Det är faktiskt väldigt fridfullt.
Det var en tortyrkammare. Jag var inne i en minut och grät.
Jag är så utvilad. Verkligen.
Din tur. Det är helt okej.
Så där ja. Det går bra.
Jag är här bredvid dig.
Ingen får vara här förutom patienten.
Jag är i rummet alldeles bredvid dig.
Okej. Sätt på dig hörlurarna. De ska spela upp något
för att distrahera dig.
Här är panikknappen.
-Tryck om du behöver komma ut. -Åh, okej.
Jag tror jag kan klara det.
Amerikanskt liv. Jag är Ira Glass.
Dagens avsnitt, ung kärlek...
Vi får höra om en man som träffade sin själsfrände
genom en bortsprungen schnauzer,
en beagle från Coos Bay Oregon,
som var borgmästare i en vecka.
Vi börjar med första akten,
en räddningscollie som letar efter sin husse
som legat begravd i 18 dagar.
Efter att ha druckit sin egen urin i en vecka
kunde Harris Louton inte längre ignorera den hemska sanningen.
Han började få slut på syre.
Hjälp. Hjälp!
Hjälp! Ta ut mig härifrån!
Jag ska döda dig!
Cam, kom igen. Det är allvar.
Herregud. Jag kan inte andas. Jag behöver luft!
Ledsen. Vilken baby han är, va?
Det finns en kamera där inne. Jag såg att du grät.
Slutligen, anställda borde kunna påverka skiftscheman.
Då skulle vi kunna planera våra liv
och resultatet blir färre missade dagar.
Summering: ingen koffeinering utan representering.
Så, får jag sparken?
Skojar du?
Det där är 50 cl idéer i en 40 cl kopp.
Jag har missat ett stjärnskott...
mitt framför näsan på mig.
-Men det där är ju... -Ja.
-Chefsassistentens förkläde. -Jag kom inte hit för att få det.
Det är just därför du ska ha det.
-Men jag kan inte... -Sch!
Herregud. Det är så krångligt.
Den lilla killen från elf...
-Tyrion Lannister. -Jag kan inte skådespelarnas namn.
Är han Jaimes bror eller Cerseis bror?
Bådas. Jaime och Cersei är syskon.
Men de hade just sex i tornet. Det är så sjukt.
Fortsätt.
Hörrni, en galen sak hände just.
Jag kom in med en kravlista...
Och flörtade dig till en befordran.
Nej. Tro mig, inget kommer att ändras.
Men medan jag ser det, kan någon av er
ta ut de här soporna någon gång?
Heil, chefsassistenten.
Nej, nej. Det här är bra för oss alla.
Nu har vi någon på insidan. Mig.
-A-Dog. -Mer som A-dolf.
Jag tror du förringar de där grymheterna.
Låt mig sköta snacket.
Bra. Jag känner inte för att snacka.
Eftersom jag har vårdat en dröm i 30 år
bara för att se den gå upp i rök som Petes ögonbryn.
-Som om jag delvis... -Snackar du inte nu?
Där är han. Kom.
Åh, där är du.
Innan du säger något, vi är fortfarande inte intresserade.
-Okej. -Men om vi vore intresserade
skulle det kosta jävligt mycket mer än vad du erbjöd.
-Det där med avloppet då? -Du vänjer dig.
Herrar, när jag la budet
visste vi inget om problem.
Vi är tyvärr inte längre intresserade.
Gerard, jag gillar dig.
Vi är villiga att ge fem procent.
Som jag sa, budet gäller inte.
-Behöver ni skjuts? -Jag har bil! Tack.
Jag hoppas att det inte är den där.
Hallå, min hund är i den där bilen!
Hallå!
Medan Hodor blockerade dörren för att rädda sin vän, Bran Stark,
hade Bran en vision av en yngre Hodor som sa,
"Håll upp dörren, håll upp dörren".
Och till slut, Hodor,
de enda ord han kunde säga för resten av sitt liv...
Ett liv som nu var till ända.
Han visste.
Hodor visste hela sitt liv
att hans öde var att rädda sin lilla vän.
Precis som du räddar mig från skam på mässan.
Tack, Manny.
Nöjet är mitt. Jag ska gå nu.
Jag med. Jag måste byta om till min Khaleesi-dräkt.
Jag kan nog stanna några minuter.
Jag kan flytta festen till måndag.
-Åh, jag kan på måndag. -Vi talar om det senare.
Nej, snälla. Jag menade inte att förråda er.
Er vänskap betyder mer för mig än detta dumma förkläde.
"Dumma"?
Åh, Scott.
Världen är full av människor som hade dödat för detta förkläde
men det är bara inte min bana.
Det extra ansvaret får mig att känna mig främmande.
Det är ensamt ett steg under toppen.
Ni kanske inte tror det, men det är ännu ensammare ända här uppe.
Någonstans längs vägen upp glömde jag bort min egen dröm.
Att bli den bästa jävla speed metaltrummisen i trakten.
-Det finns fortfarande tid, Scott. -Du har rätt.
-Jag slutar. -Vad?
Nu är det du som är chefen.
Hallå, ni två. Fest hos mig. Kom igen.
-Ja. -Okej.
Så du vet, en av toaletterna svämmar över.
Allvarligt? På taket?
Jag har letat överallt.
Jag behövde andrum och frisk luft.
Det luktar så lila.
Okej. Du ska in i röret. Kom igen.
Allvarligt? Kan du inte dra hårdare?
Det är inte jag som är svag här.
Det är du som inte ens kan ta ett enkelt prov.
Vadå, är du rädd? Va?
-Är du en fegis? -Ja.
Det var väl tydligt där inne när jag kissade lite.
Okej. Dö du bara.
Jag tar hand om Lily själv,
och hon sätter inte sin fot på någon mer gård eller cirkus.
Jag tänker hemsöka dig.
Eller så kan du bara kolla upp huvudet
så att vi slipper förlora dig för någon dum rädsla.
Vet du vad jag gick igenom i den där brunnen 14:e oktober 1987,
när hela världens ögon var på den där mediehoran, Jessica?
Hon var en bebis, men visst.
Det var ett helvete.
Och jag hade inte överlevt
om inte brandmännen hade kommit på att
de kunde sänka ner lilla tant Edna för att klappa mina fötter
och säga att allt skulle bli bra
och jag var inte ensam.
Om jag bara kunde komma med dig in dit så skulle jag,
men jag... Vänta!
Du, du klarar det bra, okej. Jag är här med dig.
Du är inte ensam.
Tack.
-Du är en bra make. -Åh, det var gulligt sagt.
Du, Cam,
om du visar dig vara frisk
kan du suga, för den här tekniskt obegåvade pappan
byggde den här fotmassagemaskinen helt själv!
Jag gjorde det. Jag gjorde så här.
Visst är det skönt?
Jag ser att du slappnar av.
Jag oroar mig för att andra ska se mig.
Var stilla.
Jag har sagt att hon sitter i möte.
Släpp min slips.
-Du slappnar ju inte av. -Åh! Jag undrar varför.
-Fortsätt arbeta. -Det är svårt att fokusera
med tryffellukten
som kommer från din flickväns kontor.
Min flickvän är din chef, okej.
Och hon är inte min tjej.
Jag förnekar inte att vi har något,
en viss "ska de, ska de inte"-vibb.
Okej, hörrni, hej. Kan jag bara få tjugo minuter
att fixa en personlig grej,
så lovar jag att jag kommer ut och tacklar alla era problem.
-Vad pågår där inne? -Just det.
Det är ett medicinskt problem.
Det är faktiskt ganska pinsamt.
Så jag skulle uppskatta ert stöd i denna svåra situation.
Vi måste sluta snart. Hur lång tid behöver du?
-Minst 15 minuter. -Visst, fem.
Det här jobbet är tufft nog.
-Hallå, ett litet problem. -Det kan vänta!
Alla problem kan vänta!
Gå iväg med dig.
-Men, jag har varit hemma hos dig. -Okej, Ben.
-Vad är det? -Margaret fyller år idag
men det var för sent att avbeställa tårtan.
-Alla såg när den levererades. -Det är okej. Låt dem få tårta!
-Vad? -Skojar hon?
Det var inte det jag menade!
-Claire, andas. -Nej, nej!
Gloria, vi är klara.
Skäll inte på mig. Jag ville bara göra dig glad.
Och jag försöker bara göra dig glad
för att du är så himla känslig
med att jag inte skulle gilla dina presenter.
Kom igen. Det här är det sista jag behövde idag.
Herregud! Titta på hennes händer.
Hon har suttit här och fått manikyr.
-Hur sover du? -På henne bara!
Stopp där, Josie. Ingen ska på henne.
Jag inser att det ger ett bekymmersamt intryck, särskilt idag.
En dag när du har druckit champagne
medan vi inte fått något fika på över en timme.
Det räcker!
Ni borde alla skämmas.
Hur länge har jag känt er?
Dom, Kenny, Josie, de två händerna.
-Allvarligt? -Ni går hem klockan fem.
Den här kvinnan slutar aldrig.
Hon går hem men sover aldrig
för hon tänker på hur hon kan förbättra företaget.
Ser ni inte vad sliten hon är?
Hur spänd hon är?
Hennes konstiga spasmer!
Hur hon gnisslar tänder så de vittrar sönder.
Jag tycker hon förtjänar att skämmas bort lite.
-Så iväg med er nu! -Kom igen.
-Gloria. -Förlåt.
Jag ville bara göra rätt det här året.
Det gjorde du. Verkligen.
Okej, bra. Så sätt dig ner igen
för att krama dig känns som att krama ett kylskåp.
Okej. Vad skönt.
Utrustningsuthyrning
-Jag är ledsen. Jag drömde för stort. -Det är inte ditt fel.
Det var jag som trodde på dig.
Det var också du som satsade för högt.
Vi har redan rett ut våra misstag.
Vi måste tänka på nästa steg.
Vi kanske kan bygga något mindre
som en cool restaurang eller så.
Jag har tänkt på det. Vem skulle komma hit?
Det finns ingenstans att parkera.
Men Gud! Där har vi det. En parkeringsplats.
Inte illa.
Vi kan bygga den gratis
och betala av det mesta av lånet imorgon.
Vi pratar om det någon annanstans.
Phil, 15 år, kanske hade rätt.
Ibland måste man titta på sin dröm från en annan vinkel.
Det var nog en parkeringsplats hela tiden.
Säg att det betyder middag, jag är utsvulten.
Nej, pappas alarm. Han får inte sova mer än två timmar
på grund av hjärnskakningen.
Åh, se på honom. Han ser så fridfull ut.
Han har haft en tuff dag.
När jag försökte väcka honom sist blev han arg.
-Jag kan göra det. -Vem har uppfostrat dig?
-Okej. Ta det försiktigt. -Tack.
Och du, rör inte det här. Det är mitt konstprojekt.
-Åh, kan jag hjälpa dig med det? -Nej.
Pappa sa att han skulle för han är mer konstnärlig än du.
Okej.
Vad?
Bra, du lever.
Översatt av:Ika Forssell