Jay.
- Jay. - Vad är det?
- Du snarkar. - Gör jag?
Förlåt-
Titta på henne.
Ingen Stella i sängen, sa vi ju.
Men hon är ju bara valp.
Hon blev väl rädd, bara.
Varför får inte Manny komma hit när han är rädd?
Klockan är sex, kan vi ta det här sen?
Svara, Jay.
Jag ska kolla hyreskontraktet...
men vi får nog inte koka egna bantningspiller här i huset.
Vad gullig du är!
- Vad gör du? - Du kommer att gilla det här.
Jag ska börja juice-fasta.
Härligt!
Avskyvärt.
Inte ens en välgödd Cam är särskilt emotionellt stabil.
Om man snor käket för honom...
blir han steg för steg mer och mer galen.
Fas ett - utrensningen.
Gift. Bara gift!
- Är det så lämpligt just nu? - Hur så?
Vi har ju den där välgörenhetsfesten hos min chef.
Ska jag alltså avstå från välbefinnande...
tills vi inte längre är efterfrågade socialt?
Det har jag för mycket charm för.
Nej! Inte kakorna!
Självklart!
Varför vill du se mig misslyckas?
Fas två - hoppa på Mitchell...
För när det går åt pipan mitt i en jättehög Nutella...
skyller han alltihop på mig.
Inte den här gången!
Jag tänker fasta med dig.
En lysande idé.
Vi gör det ihop, så är vi i samma lag.
Vi mot maten, liksom.
Jag vet vad du gör!
Och det uppskattar jag.
Men det är bra för mig!
Jag har också lagt ut nåt kilo-
Jag ville inte säga nåt, men-
När aktiemarknaden föll...
började ungdomarna flyga...
och rusade in i hjältarnas gyllene era.
Folk är så häftiga.
Jättehäftiga.
Kan du öppna? Jag pausar.
Hej Luke, läget?
Jag kan inte prata, jag tittar på film.
Jag tänkte bara ge dig en påse skräpmat.
Jaha?
Cam och jag ska fasta och kan inte ha det här i huset-
Jag fattar. Vi ses.
Att se den där konstige lille mannen...
fullfölja sin dröm om att gå på lina...
fick mig att tänka på hur jag kunde fullfölja min...
Så där ja.
Om att gå på lina.
Kom igen, pappa, du klarar det!
Håll fokus, var hungrig!
- Är du okej? - Ja!
Och stolt över pappa!
Det fanns massvis med choklad i påsen.
Phil, du får lov att köra Luke till skolan.
Okej.
Jag har klarat mig tre av fyra gånger.
I eftermiddag är det upp i luften som gäller.
- Ja! - Ja!
Där sitter du ensam vid bordet.
Var har vi sett det förut?
Just det, i skolans kafeteria. Varje dag.
- Det är mitt val. - Skolans val.
- Är det inte ditt smeknamn? - Var snäll mot din syster!
Alex, snyggt!
- Skriv på här, mamma. - Vad är det?
De har flyttat upp mig till svåra matten.
Mr Waters klass.
Det går inte, det är ju min klass!
Du går ju i ettan. Vad gör du bland tvåorna?
Vad gör du i andra årets matte fortfarande?
Inte fortfarande. Igen.
Alex, var snäll mot din syster.
Haley, inte så snyggt jobbat.
Det var inget bra att du började i min skola.
Håll ut, om ett tag får du ha den för dig själv igen.
Kom igen, tjejer!
Titta här!
Förstörd! Och det är Stellas fel.
Hon har tuggat på min sko. Du måste få hunden att lyda!
Jag tränar henne hela tiden.
Genom att ge henne muffins?
Hundgodis som ser ut som muffins.
Det kunde du ha sagt till Manny i tid.
Men han har väl aldrig varit så fin i pälsen.
Du skulle inte uppskatta att hon tuggade på dina skor!
Mina skor ligger inte överallt.
Är det mitt fel att hon tuggar på skorna?
Det var du som sa det!
- Sluta dalta med henne! - Det gör jag inte.
Vadå?
Hon försöker dricka vattnet, det är ju kul!
Du får inte titta på mig eller sms:a mig i klassrummet.
Vem sms:ar i klassrummet?
Är du på riktigt?
Jag inser att situationen inte är optimal för er...
men ibland får man överse med sånt.
Ja?
Har ni sett den gula markeringen på trottoaren?
Nej.
Den betyder "av- och pålastning."
Jag skulle just släppa av barnen.
Jag ser inga barn hoppa ur bilen.
- Vi pratar lite. - Oj.
Jag vill ju inte överraska er igen, konstapeln...
Jag har släppt av dem här i tre år-
- Flytta på er. - Visst, visst.
Vad var det med henne?
Vet du vad du skulle ha sagt åt henne?
Jag skulle inte ha sagt nånting, till vilken nytta?
Jag ser henne varje dag. Varför förvärra saker?
Det är precis sånt jag pratar om.
En obehaglig situation? Man sätter sig över den!
Ha det så bra!
- Ja. - Älsklingar!
Hejdå.
"Jag ser inga barn hoppa ur bilen."
Tänk om du fick se min näve hoppa upp i ditt nylle?
Det skulle jag ha sagt!
Dag fyra av vår juicefasta.
Jag är ju hungrig, men mår rätt bra.
Cam, å andra sidan börjar spela teater.
Efter fas ett, kasta ut all mat, och två, skylla allt på mig...
går han upp i fas tre, spela tvålopera.
Tänk om min syster bara kunde komma ut lite mer.
Hon har så mycket inom sig!
Varför är män så ytliga?
Detta följs av nästa fas- en serie uppenbarelser.
Jag behöver ingen mat.
Titta, arkitektur överallt.
Spanjorer är fantastiska gymnaster.
Till fas fem - förtvivlan.
Pappa, vi gömde oss, men du letade inte!
Cam?
Sen kommer raseriet.
Vad har du där?
Den goda nyheten är att Cam aldrig har kommit så här långt-
Den dåliga? Jag har ingen aning om hur nästa fas blir.
Det blir inte den perfekta gästen på ett party.
Cam, jag kanske ska ta hand om festen hos min chef själv.
Du behöver inte gå.
De är så trista.
Fånig anledning.
Massor av folk, bara.
Parkering.
- Säg nånting. - Varför hatar du mig?
Jag hatar inte dig.
Varför stöter du bort mig, då?
För du verkar lite...
ur gängorna.
Vet du vad jag tror?
Att du ska tänka mer...
på vad du ska ha på dig imorgon kväll...
för jag såg vad du har lagt fram...
och det passar inte för fotografering.
Jag hade inte bestämt mig.
Hon räcker upp handen var femte sekund...
och påminde mr Waters om att ge oss läxa.
Fattar du hur genant det var?
Inte lika mycket som när hon sa att 8 var ett primtal!
Åtta!
Vet ni vad?
Jag ringer till skolan och ber dem ändra era scheman.
Men idag dog en liten bit av mig.
Jag trodde ni kunde förstå...
hur ni kunde dra nytta av att gå i samma klass.
Alex, du kunde ha hjälpt Haley.
Och du, Haley, kunde ha hjälpt Alex socialt.
Ni kunde ha blivit de nya Super-Dunphys.
Vad blev det istället?
Två gnälliga halv-Dunphys, och jag är korkad som ville ha mer.
Jag vill inte höra det. Gå upp nu.
Vad var det där?
Ett mästarprov i föräldraskap.
Nu är våra döttrar däruppe...
och fattar ett beslut som de tror är deras...
men som jag faktiskt mycket skickligt har gett dem.
Intrigant.
Farlig lek, men det gillar jag.
Vad är det där?
Skor att gå på lina med.
Vill man gå på dans måste man ha rätta skor.
Hämta kameran, Luke.
Luke!
Jag sover inte!
Det är nog jazzdansskor.
Nix, lindansarskor.
Fick dem vid en husförsäljning. Nästan nya.
Det är väl ingen garanti, men-
Snälla Phil-
Var försiktig!
Akta dörren.
Vad fick du på trean?
Du lär dig inget om jag säger alla svaren.
Om du får nåt i gengäld, då?
Som vadå?
Du får prata med mig i klassrummet.
Jag vill sitta vid coola lunchbordet.
- Då vill jag ha alla svar. - En hel vecka vid lunchbordet!
- Det kostar två lappskrivningar. - En månad!
- Terminstesterna! - Okej.
Det ser bra ut, pappa.
Med dessa steg bryter jag mina band-
Lätt som en plätt!
Titta inte på mig.
- Mamma! - Vadå?
Har du ringt till skolan än?
Nej, men jag ska.
Bartles och Jaymes!
Vi kanske kan gå i samma klass ändå.
Jaså? Jag vet inte-
- Låt oss försöka. - Super-Dunphy.
Jag klarar det inte.
En vecka till, kanske.
Tack, mamma.
En kopp soppa och en Cobb-sallad.
Just det, med bacon.
Jag hinner inte beskriva vartenda mål mat jag ätit!
Sluta äta på mina saker, ditt korkade djur!
Inte du. Jag ringer tillbaka.
Fy på dig, hunden!
Vill du tugga på nånting?
Kolla här, vilken smaskig herrsko!
Tugga på den! Tugga nu!
Mums!
Tugga på skon.
Kom igen nu, tugga på skon!
Mums, mums!
Så här, kolla!
Jättegott!
Mamma?
Släpp den.
Du borde inte ha sett det här.
Hallå.
Hej, mrs Dunphy. Det är Rose på rektorsexpeditionen.
- Rektor Weller vill tala med er. - Ja.
- Hej, Claire. - Hej, John.
Vad har hon gjort nu?
Jag har dem faktiskt båda två.
Båda två?
Alex lät Haley skriva av läxan.
- Mr Waters tog dem. - Det tror jag inte på.
Jag ska prata lite med dem, de blir lite sena.
Jag är hemskt ledsen.
Jag är faktiskt en bättre förälder än så.
Du säger det, ja.
Allvarligt?
Ursäkta-
Vad fan är det här?
Den här zonen är för av- och pålastning, inte för telefonprat.
Jag vet, jag pratade med...
den skola mina ungar just kommer ut från-
Vet ni om att det är tidsbegränsat här?
Nej.
Oj.
Vet ni vad? Jag skulle vilja lasta av mig nåt!
Jag kan din typ.
Livet har varit strängt mot dig. Det får dig att må dåligt.
En dag får du en fuskpolisuniform...
en leksaksnamnskylt och en fuskslips.
Nu kommer efterräkningen, va?
Här ska du få se, Lagens långa arm, specialenheten!
Det är inte mitt fel.
- Hemskt ledsen, pappa. - Det är lugnt.
Alla kräks i skolan ibland.
Om jag fått en slant varje gång jag spydde...
vet du hur mycket pengar jag skulle ha?
Sju spänn?
Precis. Snygga till dig nu så ringer jag doktorn.
- Jag behöver ingen doktor, pappa. - Vadå?
Mitchell kom över med en påse skräpmat här om dagen.
Han och Cam skulle ha jude-fasta.
Juice fasta?
Jag tror han sa jude.
Jag tog påsen och åt upp alltihop.
- Vännen. - Jag kunde inte rå för det.
Jag är svag, se inte på mig.
Det är okej.
Du lärde dig en läxa.
Den hårda vägen.
- Det gäller oss båda. - Hur menar du?
Jag har alltid trott att jag kunde dansa genom luften på en lina.
Jag klarar det inte ens 20 cm över marken.
Det är kanske det som är problemet.
Du kanske ramlar för att du vet att du kan ramla.
Om linan satt mycket högre upp skulle du inte falla ner.
Luke!
Du är ett geni. Vi har jobb som väntar!
- Får jag ta en munk först? - Javisst!
Där är de.
- Mina Super-Dunphys. - Förlåt, men vi-
Ni får inte prata!
Ni fick en chans att bli bättre människor idag.
Du skulle ha lärt dig bli mer social, och du skulle ha lärt dig mer.
Ni kunde ha upplyft namnet Dunphy. Istället drog ni det i smutsen.
Grattis, mina damer. Ni har nått ett nytt bottennapp.
- Mamma, är du- - Ja, det är jag.
Får jag komma loss, tack?
Håller du dig lugn?
Ja då.
Vill du att jag kör flickorna?
Jag fixar det.
Risbollar med getost?
Nej tack.
Säkert? De är jättegoda!
Gå bort!
Det är tufft nog att hantera Cam när jag är mätt och stark.
Jag har fastat lika länge som han...
och jag orkar inte handskas med en stor lufsig gnällspik-
ett psykfall.
Cam! Bli inte arg nu, men du måste faktiskt äta nånting.
Du ska ju stötta mig!
Bort, fresterska!
Jag trodde aldrig jag skulle säga det på ett negativt sätt!
Hon har gjort mycket dumt, men det här tar priset.
- Är det här en människokaka? - Du klarar dig.
Ett tydligt ja eller nej skulle uppskattas.
Det där med muffins gillade jag.
Är du nöjd nu?
Du har gjort mig till en person som tuggar på en sko.
Sitt, Gloria.
Är det kul att prata med mig som med en hund?
Jag pratar inte med dig som med en hund!
Jag bad dig att sitta så att vi kan gå till botten med det här.
Okej.
Duktig flicka!
Du gav ju bort den!
Gloria, varför blir du så tokig? Det är ju bara en liten hund!
Det är hunden som gör mig tokig. Det är du!
Jag?
Förr satte du mig först! Jag skulle med dig in i duschen!
Bör jag höra det här?
Det är lugnt, Manny, jag går.
Men du ska veta att i mitt land vördar en man sin kvinna.
I den ordningen: Hustru, älskarinna, hund. Hunden sist!
HÄLSA ÅT BAD VIKEN
Som ni vet får jag ofta frågor om bidrag till miljön.
Jag köper en biljett, lägger ett bud på nåns berömda sko...
och åker hem.
Men sen hände nånting.
Jag älskar att surfpaddla.
Och varje gång träffade jag på det här sjölejonet.
Han dök upp och tittade på mig.
Jag blev så van vid honom att han fick ett namn - Snorkels.
Jag gillar inte den här storyn.
En dag fick jag syn på Snorkels.
Men han vrider sig så konstigt i vattnet.
Herregud!
Jag paddlar dit och ser att han har en plastkasse...
som fastnat runt halsen och ena fenan.
Jag försökte ta bort den med paddeln.
Det funkade inte, så jag hoppade i...
men han försvann under vattnet, och-
Du vågar inte säga det!
Jag såg honom aldrig mer.
Det är det sorgligaste-
Mitchell, mår du bra?
Naturligtvis inte. Inget är bra!
Du måste skärpa dig, för vi är hemma hos din chef.
Han drunknade, Cam!
Okej.
- Mår han bra? - Han behöver bara lite luft.
Vet du vem mer som behövde luft? Snorkels!
Ursäkta.
Snorkels! Var är du, Snorkels?
Mitchell, kom tillbaka!
Snorkels.
Mitchell, vad är det med dig?
Vad tror du? Jag svälter ihjäl!
Men ät nånting, då!
Det får jag inte, för du blir jättearg på mig...
och vi är hemma hos min chef.
Jag blir väl inte arg på dig.
Jag uppskattar vad du gör för mig. Jag gör det för dig.
Du behöver inte det. Jag älskar dig precis som du är.
Jag älskar dig som du är.
- Okej. - Jag har dig!
- Tack. - Jag håller i dig!
- Jag håller dig! - Jag kan gå själv.
Mitchell är nog bara en arbetskamrat.
Jag svek mamma och pappa idag-
Men värre ändå...
jag svek min lärare.
Det är mitt fel. Allt jag rör vid blir kvarsittning.
- Förlåt mig, mamma. - Mig också.
Jag har inte heller visat prov på nån högre moral.
Jag var inte till min bästa fördel idag.
Det var helt enkelt ingen bra dag för Dunphys.
Kom igen, pappa! Du måste tro på dig själv!
Du gör det omöjliga o-omöjligt!
Phil, herregud!
Ingen idé. Han är i sin zon, han hör inte.
- Bra, pappa! - Du klarar det!
Hela tiden har jag sagt åt flickorna hur man gör istället för att visa dem.
Men inte Phil.
Phil kunde ha sagt: "Alex, spänn av. Ta det inte så allvarligt"...
eller "Haley, se det som en utmaning. Du ger upp för lätt."
Men istället för att snacka, valde Phil att göra.
Är det inte så vi ska göra för dem vi älskar?
Det är absolut en utmaning.
Höger, två, tre. Vänster, två-
För Phil såg det lätt ut att gå 2 meter upp i luften.
- Du är jättehäftig! - Herregud.
Jag har visst haft en Super-Dunphy hela tiden!
Vad tänkte jag på när jag gick på den där linan?
Jag tänkte: "Om jag klarar det här...
finns det två sätt att ta sig över gården!"
- Var det kul? - Ja.
Hon är världens gulligaste vovve.
- Jag hörde första gången. - Nu letar vi rätt på dina pappor.
Här är vi.
Herregud, vilka goda muffins.
Ursäkta att vi tog för oss. Vi var så hungriga.
- De är jättegoda. - De är inte så himla söta.
De smakar nästa som paté.
Varför äter ni?
Vi har juice-fastat.
Du får nog hålla på med ditt, just nu.
Översättning: Eva Söderqvist
Swedish