Den 6:e oktober fick planeten en blackout i två minuter och 17 sekunder.
Hela världen såg framtiden.
Jag såg någon dränka mig. Hur gottgör jag något jag inte har gjort än?
Mannen som du kanske ligger med om sex månader
stod just i vårt vardagsrum. Jag tog inte hit honom. Det gjorde du!
Alla gamla mönster är tillbaka, Mark.
Det handlar om tillit och vi litar inte på varann längre.
Jag såg Fiona Banks i min syn. Vi hör efter om hon såg mig.
Jag vet varför du ringer. Rutherford-fallet.
Du har varit konstig på sistone.
Blå handen. Det är en ledtråd från Marks tavla.
Kära Celia,
jag vet inte vad du heter i efternamn och inte var du bor.
Men jag vet att du har två små pojkar. Tvillingar, tror jag.
Jag vet att du inte såg en flashforward.
Jag förstår hur skrämmande det är och hur maktlös du måste känna dig.
Men du ska veta att du inte är ensam.
WWW.REDANSPÖKEN.COM
VI VET ATT DU ÄR EN AV OSS
E-postar du din andra flickvän?
Nej, vi gjorde slut.
-Det här är bara porr. -Okej...
Jag sitter i möte hela dan så du kan inte nå mig.
Glöm inte att vi ska godkänna korrekturen.
-Vad då? -Bröllopsinbjudningarna.
Just det.
Jag slår vad om att mitt namn är felstavat.
Jag slår vad om att mitt är felstavat.
Det sägs att par vars namn felstavas...
-...har bäst förhållanden. -Verkligen.
Möt mig vid tryckeriet kl. 18.00.
-Kan inte du välja? -Jag låtsas att jag inte hörde det.
Du har ju jättebra smak. Jag behöver väl inte komma?
Lycka till i dag!
Jag kanske blir sen i kväll. Jag har Sallys skift på akuten igen.
-Jag försökte slippa, men... -Du behöver inte förklara.
Crosby är bortrest, ingen annan kan göra det.
Du behöver inte förklara, Olivia.
Jag litar på dig.
Bra. Jag litar på dig med.
Det är som om allt jag säger blir fel.
Även när vi är sams känns det spänt.
Allt har ändrats för alla. Det är en ny värld.
Jag saknar den gamla.
Gör du?
Då du somnade på min soffa efter att ha spelat Madden till 04.00?
Du menar väl bäddsoffan? Och jag slog dig till kl. 4.00.
-Vad? -Precis vad jag sa.
Nej, du slog mig inte. Du fuskade.
Det gjorde du.
Det du kallar "fuska" kallar jag att ändra spelet.
-Hur mår agent Hawk? -Hon är på bättringsvägen.
Hon är tillbaka om ett par veckor.
Var de här inblandade i överfallet?
Vi följde handstämpeln på killen som sköt Janis.
Den ledde oss till huset där vi hittade de här.
Den blå handstämpeln? Det låter som ett tema.
Vill du dela med dig?
Ingångsöppningen, krutbesudlingen och skottriktningen
påvisar självförvållade skador.
Självförvållade? Är det nån sorts självmordssekt?
Det måste det vara. Men vem ordnade kropparna
och täckte dem med lakan?
Alla hade alkohol i kroppen. Hon hade tagit Ecstasy och heroin.
Vad är det för gäng, Dem?
Jason Martinez, 37. Gift, två barn.
Diana Davis, vi letar efter hennes familj.
Och Ian Rutherford, 25.
Britt. Rapporterad saknad från ett fraktskepp i Long Beach.
RUTHERFORD-FALLET
-Ert Rutherford-fall? -Ja.
Det finns två möjliga...
Nu börjar det.
-Det var... -Vänta.
-Hej, Aaron. -Läget, Jack?
En kille väntar på dig där inne. Han säger att han tjänstgjorde med Tracy.
-Kan jag hjälpa dig? -Är du Aaron Stark?
Korpral Mike Willingham.
Jag ville prata med dig tidigare, men jag har haft det svårt.
Jag har försökt hitta ett jobb och nånstans att bo.
Det är svårt att vänja sig vid det civila livet.
Speciellt nu. Jag hoppas att det blir bättre.
Ja.
Ledsen att jag stör dig på jobbet
men jag lovade Tracy att ge dig den här om nåt hände.
-Hur hittade du mig? -Jag kommer alltid att hitta dig.
Just nu behöver du den här mer än jag.
Jag har inte sett den här kniven sen Tracy reste för fyra år sen.
Men på nåt sätt...
Nu förstår jag hur jag kunde ge den till henne i min syn.
Hon sa att den gav henne tur. Det kanske ligger nåt i det.
I två år har jag lyssnat på folk som har sagt att jag måste gå vidare
och acceptera det som hände henne.
Jag visste att jag skulle se henne igen.
Och nu är du här...
Det händer, eller hur?
Det händer.
Tack, Mike.
Varför beslutar en kopiatorsäljare, en bibliotekarie och en skotsk journalist
att begå självmord tillsammans?
Tryckeribranschen är död?
Gough, hälsa på din syn.
Ni känner Fiona Banks. MI6.
-Direkt från London-planet. -Trevligt att träffas igen...
...för första gången.
Trevligt att träffas.
Självmord verkar lite väl oviktigt för MI6.
Ian Rutherford rapporterades saknad för två veckor sen.
Ambassaden meddelades.
Jag såg rapporten och kom hit eftersom...
Eftersom du visste att du skulle jobba med fallet från din flashforward.
Det låter bra, men vad vet vi just nu?
Eftersom alla tre offren begick självmord
letade jag upp dem på Mosaic.
De är alla spöken.
Folk som inte såg nåt i sina syner.
-De kallar sig själva det. -Så ingen av dem såg något
och nu är de döda? Är jag den enda som tycker att det är märkligt?
Nej, det är du inte.
Kolla här.
Det är en spöksida.
Här får de kontakt med varandra och får reda på nya möten.
Anchorage, Buenos Aires, Dubai.
Vad det än är händer det överallt.
"Blå handen. Inga gränser. Ingen rädsla.
En plats där spöken kan samlas och ta till sig det oundvikliga."
Det måste vara ett skämt.
-En dödsklubb? -Som en bokklubb...med kulor.
Killen som sköt Janis var med i den.
Vi måste hitta dem, ta reda på vilka de är och få slut på det.
Nästa möte i Los Angeles ordnas av nån vid namn Raynaud.
-Dr. Maurice Raynaud. -När är mötet?
I kväll. Åk till Downtown och kolla tiden.
Ian Blaine Rutherford. Född i Edinburgh, 1984.
Pappan är flygmekaniker. Mamman...
...jobbar i en fabrik som gör mobiltelefondelar.
-Jag har redan sett akten. -Naturligtvis.
Förlåt. Jag väntade mig inte att jobba med fallet så snart.
Dominobrickorna verkar falla på plats, inte sant?
Märkligt.
Jag minns ingenting från akten, förutom hans namn.
Jag minns bara dig.
Och fågeln.
När den träffade fönstret... Jag kände hjärtat hoppa till.
Du fick ett telefonsamtal.
Ursäkta mig.
När du hade gått tittade jag ut.
Jag såg över kanten.
Jag ville hjälpa den...
...göra slut på dess lidande. Men jag kunde inte.
Det var det värsta. Jag kunde inte stoppa det.
-Vad handlade samtalet om? -Det var min advokat.
Varför pratade du med en advokat? Hade något hänt?
Jag dödade henne.
Nej, allt var okej.
Hej, älskling. Jag jobbar i Downtown i kväll.
Jag tänkte stanna vid bageriet på Grand på vägen hem
och köpa några kanelbullar.
Eller inte.
Du har ingen aning om varför jag är arg, eller hur?
-Nej. -Tryckeriet.
Inbjudningarna.
Herregud! Förlåt.
Det var jobbet. Vi har en ledtråd på vem som sköt Janis
och nu ska vi till en hemlig klubb...
Du är inte den enda som hade en jobbig dag.
Jag har haft mycket att göra, men på nåt sätt
hann jag till tryckeriet ändå.
Du har rätt. Jag skulle ha kommit. Förlåt mig.
Det handlar inte om inbjudningarna.
Det handlar om dig och mig och att du har varit frånvarande
ända sen jag kom hem från Seattle.
Du vet att jag har haft det tufft ända sen blackouten.
Blackouten är din ursäkt för allting.
Varför du kommer hem sent. Varför du inte vill prata.
Varför du stänger din dator varje gång jag kommer in i rummet.
-Det är som om jag inte finns. -Det är orättvist.
Det är orättvist att älska någon som behandlar en som en främling.
Jag vill inte att du ber om ursäkt.
Jag vill att du ska vilja vara här.
Prata med mig. Var ärlig om vad som händer.
-Vill du att jag ska vara ärlig? -Ja.
Ju mer du tjatar på mig, desto mindre vill jag vara här.
Vad sägs om det?
Demetri!
Dem!
ANGELES-SJUKHUSET
Tack för att jag fick komma.
Ingen orsak. Vi behöver alltid hjälp.
Det är mest tråkiga uppgifter
en massa pappersarbete och prover som ska till labbet.
-Det är inte så glamoröst. -Jag vill inte ha glamour.
-Dr. Benford? -Ska inte du vara på konferens?
Jo, men labbet tappade bort proverna för spindeltjejen
akuten vill skjuta upp vår operation
och killen med tarmvred vill åka och se sin unge tävla i konståkning.
Ta om proverna, säg "nej" till akuten, jag pratar med skridskopappan.
-Bryce, känner du Nicole? -Ja.
Jag tror att vi sågs på er julfest förra året.
Nicole hjälper till i dag. Följ Bryce. Han visar dig hur det funkar här.
Vi ses senare.
-Tack. -Vad är tarmvred?
När tarmarna vridit sig.
Pluggar du till läkare?
Nej, jag hjälper bara till. Jag vill hjälpa folk, du vet.
Lugna ner dig, vi förstår inte.
Tack.
Luktärt betyder "farväl" i den japanska kulturen.
Det är ett dåligt tecken att ge dem till nån som är sjuk.
Är det en kofta?
Vad? Jag försökte se "vanlig" ut.
Lägg av, Dem. Den där jackan är löjlig.
Säger FBI-agenten i poliströjan. Snyggt.
Vad?
"Åk till Downtown. Kolla tiden."
Vi är här för mötet.
Vi är bjudna av dr. Raynaud.
Vem spelar?
Spela?
Vem spelar?
Jag fattar. Inga kulor. Kul skämt.
Din biljett...
...in.
Välkomna till Blå handen.
Vill du dö? Du kunde ha dött.
Inte i dag.
INTE I DAG
Det var en riktig kula. Du fattar det, va?
Till skillnad från de vet jag att jag är vid liv om ett halvår.
Jag har sett det. Med eller utan kula visste jag att jag inte skulle dö i kväll.
-Hej. -Vad får det vara?
Får vi prata med Raynaud?
Är han här?
-Är det er första gång? -Nej. Kanske.
Det är en ny Raynaud varje gång.
Och var är kvällens Raynaud?
Här nånstans. Ni vet vem han är när ni ser honom.
BLÅ HANDEN
-Vad har du där? -Den satt på min anslagstavla.
En till pusselbit.
-Så vad gör man här? -Vad ni vill.
Inga gränser. Ingen rädsla. Här finns nåt för alla.
Hej.
-Jag måste prata med dig... -Vi borde nog inte...
-Jag först? -Okej.
Okej.
Jag kom bara för att tacka för allt du har gjort för Dylan.
Han gjorde allt jobbet själv.
Du räddade hans liv.
Och i och med det...
...räddade du mitt också.
Det sista jag vill göra är att förstöra ditt.
-Vi borde verkligen inte... -Hör på.
Jag förstår att allt det här är märkligt.
Så låt mig klargöra en sak.
Inget kommer att hända mellan oss.
Jag vet det.
Jag skulle aldrig göra nåt för att komma emellan dig och din man
trots det vi kanske har sett eller upplevt.
Bra.
Okej. Dylan och jag kan flytta tillbaka till San Francisco
så fort sjukhuset godkänner det.
Bra.
Bra. Så fint.
Du vill säkert...
-...börja jobba igen och... -Ja.
Jag måste gå...
Tack för allt igen.
Jag ska göra allt jag kan för att få igenom förflyttningen.
-Toppen, tack. -Jag ska...hitåt.
Tack.
När lärde du dig japanska?
Pappa var stationerad i Okinawa. Jag lärde mig det som barn.
När vi flyttade hit pluggade jag det.
Får jag visa dig en sak? Det går fort.
I min flashforward såg jag den här symbolen bakom henne.
-Vem är kvinnan? -Ingen aning.
Om jag tar reda på vad symbolen betyder kanske jag kan hitta henne.
Det är ett asiatiskt tecken, men ingen känner igen det.
För att den inte var färdigritad. Har du en penna?
Ja.
-Får jag? -Varsågod.
Så där.
Det är kanji. En japansk bokstav.
-Kanji. Vad betyder det? -"Tro."
-Mr Stark. -Mike, vad gör du här?
Förlåt att jag stör igen.
Det kändes inte rätt efter vårt möte.
Jag förstår inte.
Du verkade så glad...
Jag visste inte vad jag skulle säga. Men du förtjänar att veta sanningen.
-Sanningen om vad då? -Om vad du såg...
...i din syn av Tracy.
Det är omöjligt.
Vad menar du?
Jag var med henne i terrängbilen.
Godfather, det här är Hitman Two, vi behöver förstärkning.
Vi följer fienden norrut
cirka två km från kontrollstation VT. Kom!
Jäklar!
Vilka är de där? De är inte fiender.
Backa! De är legosoldater! Vi måste bort! Fort!
Ut! Ut! De spränger oss!
-Ut! -Ut!
Vi måste ut! Dörren har fastnat! Tracy!
Jag är så ledsen. När jag gick tillbaka för att hjälpa henne...
Tracy?
Jag var tvungen att fly. Men jag såg henne dö.
Det här är patetiskt.
Vad har de att förlora?
Vad gör det om det sker i kväll eller nästa månad.
De ska ändå dö.
Raynaud. Raynaud.
Blå händer.
De representerar en portal.
En port från en verklighet till en annan.
Den blå handen symboliserar att man underkastar sig det oundvikliga.
Raynaud.
Då kör vi. Täcker ni mig?
Ja.
FBI!
-Ner på golvet! -Ner med er!
-Ge mig pistolen! -FBI!
Ner på golvet!
Ge mig pistolen! Jag vill inte vara med!
-Vänd dig om! -Jag vill att det tar slut.
Inte i dag.
"Dr. Maurice Raynaud.
Upptäckte Raynauds fenomen, även kallat 'blå händer'.
Dog 1881."
Bättre än ditt riktiga namn. Jeff Slingerland. Var det rätt uttal?
Du undervisade historia på South Fairfax-gymnasiet.
Årets lärare 2008.
Sen inträffar blackouten och du blir Friedrich Nietzsche.
Varför då, Jeff? Eller föredrar du dr. Raynaud?
Du vet väl vad Nietzsche sa?
"Skådar man in i avgrunden, skådar även avgrunden in i dig."
Blir man så optimistisk efter att inte haft en syn?
Jag såg en syn.
Ett bottenlöst mörker och likgiltighet
oändligt i sin tomhet
som om jag aldrig hade existerat och aldrig skulle existera.
Alla dessa människor utan syner, dessa spöken
var hittar ni dem?
Vi hittar dem inte. Ni gör det.
Det bästa stället är er Mosaic-sida.
Vi kunde inte ha gjort det utan er.
Ser du den här killen?
En av era Blå händer sköt och dödade nästan en FBI-agent.
Prata, annars åtalar jag dig för medhjälp till mordförsök.
Sätt mig i fängelse. Jag bryr mig inte. Allt är redan förbestämt.
Fattar ni inte?
Manuset för det här samtalet är redan skrivet.
Det ni har sett...kommer att ske.
Tänk om du har fel? Tänk om den 29:e april kommer
och du fortfarande är vid liv?
-Vad händer då? -Du kan fly...
...du kan gömma dig, men du kommer inte undan.
Det kan ingen.
-På väg hem? -Ja, till min lyxsvit.
Får agenterna fortfarande bo på dåliga flygplatshotell?
-Nu gör du det bara värre. -Har du smakat smutsigt ris?
Som att äta det från golvet, menar du?
Nej, det är en cajunsk maträtt.
Min favorit. Mamma lagar den när jag hälsar på.
Jag tänkte laga en gryta i kväll om du är hungrig.
Det var gulligt av dig. Men jag har jetlag.
Jag förstår. Jag skulle också vara trött.
Jag har tänkt på vår fågel.
-Tänk om du tejpade för fönstret? -Vad menar du?
Om du täcker för fönstret
kanske fågeln inte flyger in i det.
Det är en fin tanke.
Den flyger nog in i ett annat fönster.
Kanske.
Men det är värt ett försök.
Han försöker inte prata bort saker.
Han får Marilyn Manson se ut som mr Rogers.
Alla handskas med det på olika sätt, antar jag.
-Förlåt att jag... -Det är okej.
Jag slipper i alla fall ovissheten.
Det är den enda bra saken med att veta sitt exakta morddatum.
Man har tid att förbereda sig.
Vad kommer att hända? Den 15:e mars ger du bara upp?
Kom igen.
Tar farväl, har en fin avskedsmiddag?
Jag handskas med det på mitt sätt.
Du ska slåss för det. Det är vad vi gör här.
Vakna upp, är du snäll. Vakna!
D Gibbons. Dockfabriken.
137 Sekunden. Den blå handen. Allt är sant.
-Nej, det betyder inte... -Mark.
Se dig omkring.
Raynaud hade rätt.
Allt händer. Varenda dag.
Det finns ingen utväg.
Varken du, jag eller nån annan kommer undan det.
Du får 20 dollar för den.
Fastän sidorna är tomma
innehåller luntan fantastiska magiska krafter!
Den sväller av makt!
Den sjuder av kosmisk energi, inte menad för dödliga män
om de inte böjer sig för dess oförståeliga kraft!
-Jag ger dig 30. -Såld!
Jag är trött. Du är trött. Dags att sova.
-Snälla mamma! -Det är okej. Jag gör det.
-Okej, fem minuter. -Okej.
-Fem. -Okej.
-Jag älskar dig. -Jag med.
Sov gott. Godnatt.
Eller ett hammock-hinder med ett stort glas hinder-lemonad?
Hinder är problem, utmaningar, saker som...
-Är du ledsen, pappa? -Nej, sötnos.
Pappa är glad.
Jag har nåt åt dig.
Jag är inte hungrig, men tack.
Jag älskar dig verkligen. Du vet väl det?
Jag vet att jag har varit frånvarande på sistone
men jag visste inte hur jag skulle berätta
eller vad jag skulle säga. Jag visste inte vad jag skulle göra.
Om?
Om min flashforward.
Jag sa att jag såg mig själv på stranden på vårt bröllop.
Det var en lögn. Jag såg ingenting.
Bara mörker. Tomhet.
Jag hade ingen flashforward eftersom jag kommer att dö.
I kväll mötte jag en massa folk som är precis som jag.
Inga syner. Inget hopp.
De bara...
...väntar på att dö.
Jag vill inte vara sån.
Jag vill vara här med dig.
-Dem. -Ja?
Jag vet vad jag såg. Stranden.
Vårt bröllop.
Jag vet att du var där.
Du måste förstå hur mycket jag ville det.
Jag ville gifta mig med dig, ha barn med dig...
-...åldras ihop med dig. -Det var fel.
Du tog fel. Man kan aldrig veta säkert...
Zoey, jag är säker.
Jag är säker. Lyssna på mig.
Jag älskar dig.
Du är det liv jag ville ha.
Låt oss leva det livet, då.
-Zoe. -Vi kan leva det livet.
Du sa att du inte ville ge upp hoppet? Gör inte det, då.
Vi har två olika syner. Vi kan välja vilken vi vill tro på.
Jag väljer hoppet.
Du har rätt.
STOPP
-Tack för att du kom, Mike. -Är allt okej?
Allt är bra.
Det var därför jag ringde dig.
Jag trodde att du var arg på mig för att jag berättade.
De sista veckorna har jag...
...plågats av det jag såg.
Upp och ner. Jag har levt i ovisshet.
Men din berättelse...
Du har äntligen givit mig frid.
Jag hoppades att jag kunde återgälda tjänsten.
Oj!
Du blir inte vår första krigsskadade veteran.
-Tack, Aaron. -Tack själv.
Du är en konstnär. Du kan sälja de där.
Tack.
Jag skulle skänka dem om nån kunde hjälpa mig hitta henne.
Tack. Så du minns inte hennes namn eller var hon bor?
Jag minns bara bilderna, men jag får inte ihop det.
Minns du vad du kände för henne?
Ja.
-Du måste hitta henne. -Hur då? Hon kan vara var som helst.
Titta på dina målningar. Titta på henne. Det måste vara Japan.
Vet du hur många som bor i Japan?
Skriv din berättelse på Mosaic.
Även om hon inte ser den kanske nån annan gör det. Det är värt ett försök.
TILL: DEMETRI
-Godmorgon. -Godmorgon.
-Kommer du till mötet? -Gå i förväg ni. Demetri?
-Ja. -Jag lade en sak på ditt bord.
Kan du se till att det hamnar i rätt händer?
Ja. Vi ses.
Så vi har Raynaud-killen fången. Nu då?
Han vägrar ge oss namn eller säga vem som är ledaren.
Jag tror inte att de är mördare, bara förvirrade, aggressiva nihilister.
Du tror inte? Bättre än så kan du. Du kan bryta ner honom.
Du måste ändra din inställning.
Nej, Raynaud är annorlunda. Man kan inte hota honom med något.
Han har inget att förlora.
Demetri, Det finns alltid en utväg.
TILL CELIA
Han har sett sin mörka framtid.
Han vet inte ens hur det kommer att hända.
Det kan vara ett fall, ett slagsmål, en eldstrid, en bilolycka.
Möjligheterna är oändliga.
Killen går som på nålar
och väntar på att nåt ska hända.
Hallå?
Al, jag pratade precis med sjukhuset.
De kopplade bort maskinerna för en timme sen.
Ledsen, Al. Hon är död.
Varje dag undrar han om det här är dagen
då hans framtid äntligen hinner ikapp honom.
Vad händer med hennes barn?
Det verkar som om de måste placeras i fosterhem.
Är de två pojkarna föräldralösa...
...på grund av mig?
Nej. Celias död var en olycka. Det kunde ha hänt vem som helst.
Men det gjorde det inte. Det var mitt fel.
Jag dödade henne.
-...det ändrar inte... -Sluta!
-Al! -Al!
-Nej, nej.
-Al! -Prata med oss, Al.
Prata med oss. Vi kan ordna det här.
Vi kan hitta Celia. Vi kan skydda henne.
Vad du än behöver så ordnar vi det.
-Kom igen, Al. -Det kan hända var och när som helst.
Jag vet inte ens hur det händer.
Lyssna nu, Al. Du lever om sex månader. Du såg det!
-Du såg det! -Men om jag inte är här...
-Kom ner nu. -Om jag inte är här...
-...betyder det att vi kan ändra saker. -Kom ner nu, Al.
Det jag såg...
Jag dödade henne.
...det du såg...
...det måste inte hända på det sättet.
-Vad menar du? -Jag kom på ett sätt att ändra spelet.
Lyssna på mig, Al. Celias död var en olycka.
En hemsk olycka.
Du kunde inte ha gjort något för att undvika det. Ingenting.
Al! Al!
Nej!
"Kära Celia,
jag vet inte vad du heter i efternamn och inte var du bor.
Men jag vet att du har två små pojkar.
Tvillingar, tror jag.
Och jag vet att du inte såg en flashforward.
Jag förstår hur skrämmande det är
och hur maktlös du måste känna dig.
Men du ska veta att du inte är ensam
och att din situation inte är så hopplös som du tror.
Våra vägar var menade att mötas.
Jag visste inte hur. Jag visste inte när.
Men allt har ändrats nu.
Saker kommer inte att ske så som jag befarade.
Min gåva till dig är frigörelsen från rädslan...
...från känslan att du inte längre har kontroll."
"Vi kommer aldrig att träffas.
Jag kommer aldrig att lära känna dig.
Så lev ditt liv.
Lev varje dag.
Medveten om att framtiden är ett oskrivet blad.
Gör det mesta av den."
Hej, pappa.