Sex på morgonen och vi är fortfarande här och svarar på dina samtal.
Är delaktig i dina problem, lyssnar...
...mina barn, min motivation att gå till jobbet.
Bara att lyckas ta sig upp på morgonen.
Jag vet inte riktigt var jag ska börja...
...nu ignorerar de mig bara.
De svarar inte på mina samtal. Det gör mig så ledsen...
...det känns som att jag inte behövs där hemma...
...som om jag inte vore där...
...Det finns alltid ett sätt att vara lycklig och vi måste bara hitta det.
SOV GOTT
Lycklig.
Det är precis mitt problem. Att jag inte kan vara lycklig.
Det har jag aldrig varit. Inte ens när bra saker händer mig.
Ni kan inte föreställa er hur det känns att vakna varje dag utan motivation.
Ansträngningen det tar mig att hitta en anledning. Bara en.
Att inte låta det hela gå till helvetet.
Och tro mig, jag gör mitt bästa. Mitt allra bästa.
Varje dag i mitt liv.
MÅNDAG
Vi har tid för ett sista samtal...
Vi är sena.
Det räcker! Sluta djävlas!
Sluta lek med din väska! Har du din lunch?
Har du det?
Kom igen, skynda.
Ursula!
- Vad är det? - Inget. Jag sa bara god morgon.
Morgon. Kom så går vi.
God morgon.
Jag tänkte att vi kunde använda gasväv.
Ja, och ge mig katalogerna.
Vi gör färdigt dem i läder... Okej, vi hör av oss. Hej.
- God morgon, César! - Fröken Clara. Är allt som det ska?
Allt är bra.
- Hej, Verónica! - Det är vi för idag.
- Du är uppe tidigare varje morgon. - Vad har jag för val? Stackars Rocio...
Hon kan inte hålla ut länge...
Vi ska upp på övervåningen.
- Hur mycket är klockan? - 8:25.
Jag drar.
César! Jag tror min diskbänk är blockerad. Kan du ta en titt?
- Jag kommer förbi på eftermiddagen. - Tack! Hej då.
God morgon.
- God morgon, César. - God morgon.
God morgon.
Hej, mamma. Hur mår du?
Vad har jag att säga idag?
Sanningen är att jag inte har mycket nyheter.
Grannarna sköter sig. De flesta av dem.
Min enda oro är Clara.
Jag försöker mitt bästa.
Men jag tror att det kommer bli tuffare än jag trodde.
Jag vill inte att du ska oroa dig. Jag klurar ut något.
God middag.
Vet du vad klockan är? Uppenbarligen inte.
Den är 16:26.
Inte illa...
- Du har slagit ditt eget rekord. - Ledsen, jag besökte min mamma...
Idag är det din mammas fel. Igår var det radions fel att du somnade.
Du måste hålla tiderna. Och om det är 16, så är det 16.
César, vilken lyckoträff!
- Vi har ett problem. - Det löser vi säkert.
Sista varningen, okej?
- Vad är det? - Min vän ska fira hennes födelsedag.
- Och vid bingohallen... - Det är bra, inte sant?
Det gäller mina småttingar... Det känns hemskt att lämna dem ensamma.
- Jag passar till dem. - Verkligen?
- Det är ingen fara. - Du behöver bara ge dem mat.
Kom ihåg, Rocío har sin egen speciella mat.
- Den gula behållaren, inte mer än två. - Annars får hon matsmältningsbesvär.
Sen får hon en fruktansvärd diarré...
- Jag vet. Oroa dig inte. - Det finns lite paj till dig i köket.
Jag har gjort det själv. Potatis. Utsökt! Bäst jag går annars får jag ingen plats.
- Ha kul! - Detsamma!
3B - Ute vid...
- Varför kan vi inte fråga pappa? - Ska vi gå hand i hand och fråga honom!
God afton. Hur har din dag varit?
Galet! Grannar går ut, post, grannar kommer igen.
- Jag trodde jag skulle bli galen. - Det är min tur att städa deras skit.
- Och deras hundar? - Gör jag ingenting?
- Var tyst bara. - Han städar också. Deras skit.
- Var och en på sitt sätt? - Du då?
- Sitter där hela dan och gör inget. - Jag skulle inte byta det här mot nåt.
- Det tror jag säkert. - Titta vem som snackar.
- Du skulle älska att vara i hans sits. - Det är precis min dröm...
- Fan, mamma! - Käfta inte emot!
Här, kontorsnycklarna. Lägg dem i skåpet efteråt.
Ja, som alltid. Gå upp med dig.
Potatis. Utsökt.
Hej, Clara.
Gillar du inte insekter, Clara?
TISDAG
- Där igen? - Vad fan gör du?
Själv då, dumhuvud? Det är frågan.
- Du fick vad du bad om. - Ja.
Du förväntade dig inte att 600 spänn skulle hålla mig tyst för alltid.
Eller tror du att jag är dum?
- Vad vill du ha? - En porrfilm.
- Va? - Du hörde mig.
Okej. Gå och lägg dig igen.
- God morgon. - God morgon.
- Du har inte med dig Rocio idag. - Stackaren mår inte bra.
Jag vet inte. Hon måste ha ätit något. Hon har en fruktansvärd diarré.
- Och med hennes ålder, jag är rädd... - Du borde börja vänja dig vid tanken.
Även om det är smärtsamt. Hur gick det på bingon?
12 OLÄSTA MEDDELANDE
JAG DRÖMDE OM DIG INATT
DU KAN VARA EN SÅN SLAMPA...
RADERA ALLA
Ursäkta mig.
- César. - Just det, César. Vad är det?
Jag pratade med fastighetsbyrån igår. De vill veta hur det går för städerskan.
Om du är nöjd. Det verkar som att några av grannarna har klagat.
Jag har inte lagt märkte till det, ärligt talat. Men jag kan fråga.
- Jag behöver ett svar snart. - Ja, jag ska fråga.
Tack... och förlåt.
- God morgon. - God morgon, fröken Clara.
- Sovit gott? Du ser trött ut... - Jag mår dåligt när jag vaknar på sistone.
Och det är inte brist på sömn. Kalla mig inte "fröken". Det känns konstigt.
- Det hjälper mig i mitt arbete. - Som du vill.
- Sen idag? Den är 8:30. - Jag tror jag har tappat min klocka.
- Var den värdefull? - Den var min mammas...
Jag var i din lägenhet... Du har faktiskt en blockering.
Jag går tillbaka på eftermiddagen med propplösaren.
Bra. Jag måste kila. Tack Och om du hittar en klocka...
- Säkert att allt är bra? - Ja. Adjö.
Vad fan? Jag har fem minuter... Vad gör du här? Borde du inte vara i skolan?
Varför bryr du dig? Har du vad jag bad om?
Bor du här? Vilken håla! Men du är ändå inte knappast här.
Här. Njut.
- Vad? Du ville väl ha det? - Har du sett den?
- Gå nu. - Jag stötte på Clara i hissen.
Vi pratade om... dig.
- Vad sa du? - Är du orolig? Vet hon inte om det?
Vad sa du?
Inget. Från och med nu måste vi höja priset till... ungefär 1000 spänn.
Se till att ingen ser dig med den där.
Vad är det idag?
Klar med lunchen. Hade en hektisk morgon.
Du går inte upp till hustaket ofta, va?
- Vad? - Vad menar du med "vad"?
Du blev beordrad att vattna växterna. Du skulle inte vattna vid middagstid.
Men självklart brydde du dig inte!
Titta på dem, alla döda. Titta på Bananen. Död.
- Vet du hur mycket de kostade? - Såna fula växter?
Du skulle sett hans min. Bananerna. Idag var en bra dag, mamma.
Nu är det bara Clara. Hon är tuff. Alltid det där leendet. "Allt är bra"!
Allt är bra. Jag tror att vi är på rätt spår.
Vi ska torka bort det där leendet. Hon behöver bara... en extra knuff.
En sak till... kontorsarbetarna besökte mig idag.
Jag vill inte lägga mig i, men...
Jag skulle vara försiktigare om jag vore du.
- Vad sa de? - De klagade på skicket i kontoret.
- Det är inte sant. Jag går igenom... - Håll tyst!
De är ganska arga. De vill prata med byrån.
Jag sa till dem att vänta. Jag skulle prata med dig.
- Mamma, jag lovar... - Håll käft bara!
Jag har fått nog för fan!
Jag är verkligen ledsen. Det är vad de sa till mig.
Jag städar med honom idag. Och César... Tack.
Ingen orsak.
Hallå? Hej, älskling.
Jag har redan ätit. Nej, jag sover bra.
Men sen är det svårt att vakna. Och jag är yr hela dagen.
Ja, textmeddelanden hela dagen, några e-post och brev.
Jag har pratat med polisen igen. Mejlen verkar ha skickats från internetcaféer.
Så de kan inte göra så mycket. De sa att jag inte borde oroa mig.
Säkert någon psykopat som inte ens känner mig.
Jag tappade papperen...
Jag känner mig yr... Nej, jag mår bra. Det var inget.
Du och läkare! Ja, han sa att det var stress.
Och att jag borde ta det lugnt. Självklart.
Om jag säger till chefen att jag ska besöka dig kommer han få en hjärtattack!
Jag hittade min klocka. Den måste ha ramlat ner i vasken-
- och portvakten förstörde den med propplösaren...
Du är så elak! Nej, stackaren. Han visste inte.
Han lämnade en lapp. Okej.
God natt. Jag älskar dig.
Det är dags att vi blir allvarliga.
ONSDAG
Vad är det här?
- God morgon. - God morgon.
- Hur mår du idag? - Bättre.
- Ser inte ut som det. - Du vet hur man behandlar en kvinna.
Med den tiden jag har varit framför spegeln... För mycket smink, va?
- Nej... hudutslaget ser inte så bra ut. - Det kommer bli bättre.
Gordi! Ja, självklart...
TORSDAG
Kära Clara, jag tror det är dags att sluta fåna sig.
Jag trodde du skulle ha gissat vem jag var vid det här laget.
Du har ingen aning om hur ledsen jag är för att du har glömt bort.
För jag har tänkt på dig i alla dessa år.
Jag gick till hudläkare. Det är en allergi.
Han gav mig ett piller och det bör vara borta om några dagar.
Jag har ofta följt dig till tunnelbanan.
Jag var så nära att jag kunde lukta på dig.
Du luktade smink.
Och på senare tid har du inte sett bra ut. Du ser jävligt sjuk ut.
- God morgon, fröken Clara. - God morgon. Ursäkta.
Hon har bråttom, eller hur?
Jag vet inte hur hon står ut. Hon är kanske lite som dig.
En psykopat som hittar offer på måfå, va?
Nu kör vi, Clara.
MÅNDAG
Du måste hjälpa mig, César! Följ med mig.
Min lägenhet är full av insekter.
- Sovrummet. Det är den där vägen. - Var?
I slutet av hallen.
Kackerlackor.
Stanna där.
Skynda, snälla.
- Är du där? - Ja!
- I garderoben. Ge mig en klänning. - Vilken?
Den gråa.
- Det finns två. - Den första du ser.
Skaka ur den ordentligt, tack.
- Har den. - Och de bruna skorna.
- Mörkbruna? - Nej!
- Så ljusbruna? - Skynda, snälla!
Tack. Skynda.
Och min väska, skaka den.
- Ser ut som du har insektsangrepp. - Det är så äckligt!
Och tanken att jag sov där inne! Fan.
Du kanske köpte några ruttna frukter och det var ägg inuti.
- Insekterna förökar sig på några dagar. - Äckligt! Ägg... Vad ska jag göra?
Rökbehandling. Du måste städa hela lägenheten. De förökar sig snabbt.
Och kan du göra det?
Ja? Bra! Under tiden så sover jag hos mamma.
- Nej, du borde stanna. - Aldrig! Du såg hur det var.
Nej, jag måste kasta en massa saker. Det är bäst om du stannar.
Spelar ingen roll. Om du måste kasta något... ring mig.
- Det var dags för en vårstädning. - Vad ska jag göra med dina kläder?
Mina kläder? Lägg dem i en väska och ta dem till kemtvätten.
- Vad har du gjort, César? - Vad står på?
Jag har en insektsangrepp i min lägenhet. Ägg och allt.
Du borde gå tillbaka till läkaren. Det ser inte bra ut.
Det håller på att försvinna. Du skulle ha sett det förut.
Krämen verkar fungera.
Jag har haft en massa otur på sistone... Får hoppas att det tar slut snart.
- Trakasserar han dig fortfarande? - Va?
Psykopaten som skickar meddelanden till dig.
Hur känner du till det?
Du måste ha berättat för Verónica... Du vet hur hon är.
- Ja, han trakasserar mig fortfarande. - Hon sa att det var din vän eller nåt.
Polisen utredde. Min vän har bott i Geneva i flera år.
Personen använder en förbetald telefon så de kan inte spåra honom.
Men polisen lokaliserade signalen och... Han skickar dem härifrån.
- Vad menar du med "härifrån"? - Någon i byggnaden.
Det är så han känner mig. Men han vet inte om att de vet.
Så medan han skickar meddelanden kan de binda nätet runt honom.
Förr eller senare får de tag i honom.
- För han kommer inte sluta idag, va? - Det tvivlar jag på.
- Mitt nummer. Ring när det är klart. - Ja, oroa dig inte.
Saker börjar bli komplicerade. Jag tror att jag har gått för långt.
Du vet att jag aldrig skulle gått så här långt med någon.
Eftersom jag var så hoppfull.
För första gången har jag haft en anledning till att leva.
Jag har inte varit uppe på taket i flera dagar.
Och jag hade inte ens insett det.
Och allt det här för vad?
För att den där subban kan le varje dag som att inget har hänt.
Lycklig. Och jag tillbaka på ruta ett.
Så de är anledningar nog, va?
Du skulle älska det, va?
Du skulle älska det.
Att bli av med skiten du gav upphov till.
Men nej. Inte än.
Först ska jag torka bort subbans leende. Vad som än krävs.
Vad har vi här...
Vilket slöseri med utrymme du är. Det är inte bara jag som tycker det.
Jag har dina referenser. Det ser ut som att du inte kan hålla kvar dina jobb.
Tre och en halv månad, Balmes 53... En månad, Aribau 14...
En månad! Konstigt, va? Vad jag försöker säga är att du borde söka nytt igen.
För att du här...
ONSDAG
- God middag. - Är något på tok?
- Kan vi talas vid, tack? - Ja.
- Ni kan inte göra så här. - Det går snabbt.
IP-adressen stämmer... De skickades härifrån.
- Igår vid 20:18, tisdags vid 20:24... - Ingen är här vid den tiden.
Har någon annan tillgång till kontoret?
Det är vid den tiden de städar. Han hjälper tydligen sin mamma-
- men med tanke på grannarnas klagomål...
Nu vet vi vad han verkligen sysslade med.
- Hallå? - Clara, det är César.
- Hej. Hur går det? - Jag är klar med rökbehandlingen.
- Allt är klart. - Bra. Jag längtar att få komma hem.
- Har du hört om städerskans son? - Ja, jag vet.
Kom hem när du vill. Jag tog mig friheten att städa lite.
Det behövde du inte göra. Men tack ändå. Jag kommer hem ikväll.
- Tack för allt. - Ingen orsak.
Jag är redo.
Jag kan inte bärga mig.
- Jag har fortfarande märken på ryggen. - Jag blundar.
Du är så dum!
Vad är det som luktar?
Fan.
TORSDAG
När du går upp måste du hjälpa mig att smörja min rygg.
- Kom och lägg dig igen, Mimi. - Nej, kom nu.
Jag är så glad. På sistone har jag vaknat upp bra igen.
Det kanske bara var det, jag behövde dig här.
- Och för killen att sluta jävlas med dig. - Ja, det också.
Städaren... vilken fräckhet. Och medan han jobbade med sin mamma.
Jag vill inte prata om det.
- Det är över. - Mimi?
Vad är det här för saker? Under sängen.
- Vänta, jag hör dig inte. - Det är en sportväska. Vad är det här?
- Ingen aning. Den är inte min. - Vad menar du? Är den inte din?
- Nej, så konstigt. - Inte konstigt, Mimi.
- Finns det en förklaring? - Portvakten var här och desinficerade.
Och han la sina saker under din säng? Vad är det här?
Ser ut som en dagbok. Och nyckeln?
- Marcos... - Vad är det? Är du yr?
Här. Vänta, ta en till kudde.
Du mår inte bättre än. Jag bryr mig inte vad läkaren säger.
Jag är verkligen orolig.
Jag mår bra nu. Ja. Jag är även hungrig.
Det är ett bra tecken.
Jag älskar dig. Jag gör frukost. Okej?
- Vad vill du ha? - Juice.
- Vilken smak? - Apelsin och banan.
Nej, kiwi.
Det finns inget i kylskåpet. Vad ska vi göra?
- Vi går ut och äter frukost. - Och vi handlar lite.
Mjölk och flingor. Nutella...
- Vad? - Nutella.
Mjölk, flingor...
- Bröd... Apelsiner... - Vi går ner och tar en kaffe.
De tar 40 kr betalt för att skriva sitt namn på koppen.
Du är så snål! Du kan hitta på ett namn.
Du kan vara...
- Gå in i duschen, jag är hungrig. - Vi kan väl duscha tillsammans?
Och om vi lägger oss igen? Varför måste vi gå upp?
- För att vi har saker att göra? - Som vad?
Du kan inte ligga i sängen hela dan. Första morgonen jag mår bra.
- Vi kan åka bort i ett par dagar. - Vart då?
- Jag vet inte... nånstans. - Vi kan stanna hemma och ta det lugnt.
- Vi kan hyra några filmer. - Du kommer somna omedelbart.
Okej, men vi går till läkaren.
Jag menar allvar.
Vad är det?
Vad gör du här? Vem fan är du? Hur kom du in?
Vad gör du här? Det här är inte din lägenhet...
- Jag ringer polisen. Jag varnar dig. - Han är portvakten.
- Clara, du är här. - Vad gör du här?
Jag ber om ursäkt. Jag ville säga till dig i morse. Men jag såg inte dig.
Jag la min utrustning i sovrummet... Verónicas nycklar är där.
- Herregud! Du skrämde oss rejält! - Jag ber om ursäkt.
Du kan inte bara gå in folks lägenheter utan tillåtelse.
Förlåt. Men Verónica vill ha sina nycklar...
Jag vill inte säga att jag har tappat bort dem. De kan avskeda mig.
De är här. Jag hämtar dem, okej?
Stannar du här ett tag?
Använder du en såg för rökbehandling av insekter?
- Nej. - Varför är du blöt?
Det var ett spräckt rör... En ren röra.
Tack så mycket. Du ser mycket bättre ut.
Ja, de senaste dagarna har varit bra.
Tack. Jag ber verkligen om ursäkt.
Förresten, hur mycket är jag skyldig för rökbehandlingen?
Ingenting. Nämn bara inte något om nycklarna och vi är kvitt.
- Jag ska betala dig för ditt arbete. - Vi är kvitt. Tack.
Och välkommen tillbaka. Du också. Och förlåt ännu en gång.
Du har gjort det lätt för mig. Idag har du slagit ditt rekord.
Det här är ditt uppsägningsbrev. Du har 15 dagar på dig att lämna lägenheten.
Du kan överklaga, men jag avråder dig att göra det.
- Säkert att du mår bra? - Ja, oroa dig inte. Jag hittar något.
Jag vet inte vad det är med dem. De har också avskedat städerskan.
Hon hade jobbat här i flera år.
Mina älsklingar och jag har inga klagomål om dig.
Tvärtom.
Du vet om det, va?
César, vi kommer sakna dig.
Och om du ska ut med din tjej, oroa dig inte.
Lägg den i kylskåpet och ät den i morrn eller nästa dag. Den varar länge.
- Du är väldigt snäll, Verónica. - Nej.
Jag förstår inte varför du är singel.
Inga barn eller partner och det kommer bara bli svårare.
Du är gammal. Och du kommer bli äldre.
Det är synd att du måste tyna bort i lägenheten.
Hundarna hjälper, självklart. Men de är inga barn.
Bara byrackor. Låt oss inte lura oss själva.
För att jag förstår. Jag tillbringar timmar här. Grannarna pratar...
Jag inser.
De låtsas att lyssna på dig... Men det är synd.
De kunde inte bry sig mindre.
Lita inte på dem. Tro mig.
Du är bortom det. Och fruktansvärt ensam.
Och tro mig... det finns ingen hjälp för det.
Tack för grytan.
Ursäkta mig.
- Hejsan. - Hej, Verónica!
Jag ska iväg igen. Men bara för helgen. Mår du bra?
Säker?
- Hej, César. - Ska du bort länge?
- Bara fyra dagar, tills söndag. - Kom nu. Läkartiden är vid 18.
- Vart ska du? - Iväg.
Ha en trevlig helg.
- Hej, César. - Jag vill tacka dig för programmet.
Du har hjälpt mig mycket.
Vad är det som hindrar dig från att vara lycklig?
Det är exakt mitt problem. Jag kan inte vara lycklig.
Det har jag aldrig varit. Jag tror att jag föddes utan den förmågan.
Som att vara född blind eller döv. Men ännu värre...
Ni kan inte föreställa er hur det känns att vakna varje dag utan motivation.
Ansträngningen jag måste göra för att inte låta allt gå åt helvete.
Det enda som hjälper mig är att andra också är olyckliga.
Och tro mig, jag gjorde mitt bästa.
Mitt allra bästa.
Därför vill jag tacka dig för vad du gör.
Du har hjälpt mig mycket. Verkligen.
Men det spelar ingen roll längre.
Jag förstår inte varför du är så stressad. Vad vill du att jag ska göra?
Hoppa ut genom fönstret? Hur förväntar du mig att jag ska reagera?
Hur? Genom att lita på mig, till exempel.
Mimi... Kan vi försöka prata som vuxna?
- Jag lovar att jag försöker. - Jag har inte träffat dig på sex veckor.
Och vi använder alltid kondom. Jag har rätt att bli förvånad åtminstone.
Jag är också förvånad! Men att antyda...
Jag antyder inget. Jag säger bara att det verkar lite konstigt.
Du hörde läkaren. Det kan hända.
- Du är bara fyra veckor gravid. - Men läkaren sa! Fan!
- Det är tekniskt möjligt. - Ja... tekniskt.
Dra åt helvete!
Lämna mig ifred, snälla...
Vårt förhållande börjar ge resultat, inte sant?
Jag har kanske inte gjort ett dåligt jobb trots allt.
Det är synd att vår tid börjar ta slut...
FREDAG
Hej. Jag frågade efter dig i receptionen och de sa att du skulle vara här.
- Vad är det? - Det verkar finnas insekter hos Clara.
Du kanske måste bespruta stället igen. Går det bra om du tar en titt?
Ja. Vänta.
Kom in.
- Jag ser inget. - Inte?
Titta noga. Kanske i sovrummet.
- Och fröken Clara? - Hon är inte här. Bry dig inte om det.
Vad är det där?
Vad fan är allt det där?
Vad är det?
Hur länge har du kommit hit?
Fem veckor.
- Fem veckor. Va? - Clara har inget emot det.
Clara vet inget!
Vad gjorde du med henne?
Jag höll henne sällskap, inte som du.
Vad gjorde du med henne?
- Vad gjorde du med henne? - Kan du inte gissa?
Det är tekniskt möjligt.
César Manso?
Var god.
Den här vägen.
- Det här är portvakten. - Jag jobbar inte här längre.
Visst. Följ med mig, tack.
Kan ni lämna oss ifred, tack?
- Känner du den här mannen? - Ja.
Ja. Han är Blas pojkvän. Vad har hänt?
Det ser ut som självmord. Vi är inte säkra. Vi får se.
Har du sett några okända personer komma in i byggnaden idag?
- Nej. Jag tror inte det. - Är du säker?
Jag jobbar inte här längre. Jag skulle inte veta.
Jag förstår att du har nycklar till alla lägenheter.
Ja, som portvakt hade jag tillgång till nycklarna.
Är något på tok?
Jag känner fröken Blas ganska bra. Jag vill beklaga...
Det är inte rätt tillfälle.
JAG SÅG DIG!
Letar du efter mig?
Pappa. Mamma.
De sover bara. Om jag vore du, skulle jag inte skrika.
Min bror?
Vad ska du göra med mig?
Pappa!
Lyssna på mig. Jag har gjort hemska saker mot Clara.
Och ja, jag var inblandad i hennes pojkväns död.
Vet du varför jag berättar det här?
För att jag vill att du ska veta vad jag är kapabel till.
Jag vet allt om Clara. Men också om dig.
Jag vet vilken skola du går i.
Jag vet var din farmor bor.
Jag har sett din twitterprofil. Jag vet vilka dina vänner är.
Vanesa. Katia. Sofia.
Så om du säger något... vet jag hur jag ska såra dig... Illa.
Du och din familj.
Förstått?
Och om inte...
- God morgon. Ska du gå? - Ja.
- Ser ut som att du har bråttom. - Jag jobbar inte här längre...
Självklart. Men jag vill ställa några frågor.
Ska vi?
- Det finns inte mycket att se. - Oroa dig inte.
Jag vet inte hur jag kan hjälpa. Jag trodde det var självmord.
Det är problemet. Vi är inte helt säkra.
Dina fingeravtryck fanns över hela lägen- heten, på de mest osannolika platserna...
Fröken Blas bad mig att bespruta hennes lägenhet för några dagar sen. Och jag...
Ja, hon sa det. Hon sa också hur du träffade Mr Bazán.
- Vem? - Hennes pojkvän. Den avlidne.
- Ja. Det var en pinsam situation. - Jag kan tänka mig.
Jag lärde aldrig känna honom så bra. Jag vet inte hur deras förhållande var.
Jag förstår inte. Vad menar du?
- Det hela är lite pinsamt. - Pinsamt? Nå.
Vi kan prata om något annat om du vill.
Jag är säker på om saker och ting var exakt vänskapliga.
Häromkvällen hörde jag dem gräla...
Okej. Fröken Blas sa att de hade lite problem.
Jag vet inget. Och jag kände honom knappt.
Men dagen det hände, verkade han ganska upprörd.
- Upprörd? Hur? - Jag vet inte... Nervös.
- Något av det. - Jag förstår...
Men det skulle vara bättre om ni frågade flickan som bor mittemot.
Hon sa att hon såg honom på våningsplanen och blev ganska rädd...
Men hon kan förklara bättre.
Ja. Vi ska fråga henne.
- Tack. - Ingen orsak.
Fröken Clara, äntligen. Hur mår du?
Jag trodde inte jag skulle se dig igen. Jag ville säga hur ledsen jag är.
Det var en hemsk tragedi. Jag kan inte föreställa mig vad du går igenom.
- Tack. Tack för din hjälp. - Adjö.
Jag hoppas att jag ser dig le igen.
Är du lycklig nu, din jävel?
Nej.
Inte än.
Clara. Ett brev.
Käre Mimi, jag hoppas att du inte har något emot att jag kallar dig det.
Jag antar att ingen har gjort det på ett tag och jag tänkte du skulle gilla det.
Jag har väntat tålmodigt på rätt tillfälle att skicka det här brevet.
Och det var inte lätt.
Men det är dags för dig att veta allt jag har gjort.
Mina orsaker. Och hur viktig du var för mig.
Jag har ofta föreställt mig din min när du läser det här.
Hur du skulle känna dig.
Jag kan försäkra dig att det har varit tillräckligt för att hålla mig vid liv.
Jag hoppas att varenda gång du tittar på vårt barn, så minns du mig.
Allt jag gjorde. Alla nätter vi var tillsammans.
Jag vet att det här brevet förändrar allt.
Men jag bryr mig inte.
Tack vare dig, vet jag äntligen hur jag ska vara lycklig.
Och jag försäkrar dig att jag ska göra mitt bästa.
MÅNDAG
SOV GOTT