Dette er historien om min familie.
Om meg, mine tre skjønne barn og min ektemann.
Der er den vakre gården vår.
Den har vært i min manns familie i generasjoner.
Det sørgelige faktum er at mannen min slåss i en krig
så vi er overlatt til oss selv.
Vi er selvfølgelig svært bekymret for ham,
men alt i alt klarer jeg meg bra.
Veldig bra.
Ja, virkelig veldig bra.
Stopp slåssingen i finstuen!
Det der er meg, som klarer meg.
Sitronpromp.
Det er fryktelig dårlig gjort av dere.
De klarer seg også.
Kom dere ned fra møblene! Vincent! Ned, ned!
- Det var de som begynte. - Kom dere ned fra møblene!
Vi klarer oss alle sammen. Alt er bra.
- Du står på møblene! - Du står på møblene!
Alt i orden.
Så slutt å rope!
Vi roper ikke. Det er du som roper.
Vi skal liksom gjøre denne gården ren og ryddig
før slektningene kommer i morgen.
Og i stedet er alt dere gjør, bare slåssing, slåssing, slåssing.
Mens det jeg ønsker å se, er at dere deler, deler, deler.
Tenk hvor lei dere dere ville vært hvis dere måtte reise hjemmefra
fordi det falt bomber rundt dere hele tiden.
- Vi deler ikke syltetøyet vårt med dem. - Hva?
Vi deler ikke pappas syltetøy med de barna.
Selvfølgelig ikke. Det er til pappa når han kommer hjem.
Jeg snakker om rommet deres, og lekene.
Hvorfor svarer han ikke på brevene mine?
Vi snakker ikke om pappa, vennen min.
Men hvorfor svarer han ikke? Det siste kom for lenge siden.
FLYPOST Deep Valley Farm
Nei, kjære deg.
Se her.
Tre måneder siden, det er ikke lenger.
Ser du?
Pappa er i militæret, de sender ham rundt omkring, det er sånn det er.
Det er ingenting å være bekymret for. Skjønner du?
Nå er jeg nødt til å løpe,
men dere må gjøre i stand her til de andre kommer.
Hvordan er de slektningene egentlig?
De er fra byen. Jeg kan tenke meg at de kan å oppføre seg.
Og jeg er sikker på
at de er veldig veloppdragne.
Blenkinsop, han kaster opp igjen.
Stopp bilen, han kastet opp på skoene mine!
I orden, Blenkinsop, har sluttet nå.
Hvor er marshmallowsene?
Mester Cyril, er de marshmallowsene et klokt valg,
med hensyn til Deres siste bedrifter.
Marshmallows er alltid et klokt valg, tusen takk.
Ditt beist!
Du har ødelagt de helt nye Fontarelli-skoene mine,
og jeg som satte de blekrosa igjen hjemme.
Ditt beist, beist, beist!
Nei, se.
Så aldeles nydelig. Er det dit vi skal?
Nei.
Klø-o-mat
Lykke-o-meter
DELIRISK - MORSOMT - FRYDEFULT - SYVENDE EKSTATISK HIMMEL
Vincent. Bli ferdig. Nå.
Men grisungene skal selges i morgen,
og du sa at jeg klø dem før de skulle bort.
Pappa ba meg bestemme, så dermed basta. Så, kom deg ned.
Men pappa laget klømaskinen til dem.
- Jeg sa kom deg ned! - Jeg går ned nå.
Og ikke noe mer kløing. Jeg går og ser til kornet.
Hallo.
- Hvordan har min nydelige svigerinne det? - Nei.
Du har kåpen din på vrangen. Du skulle hatt nylon til det skjørtet.
- Nei. - Nei? Nei hva?
Du vet nøyaktig hva jeg mener. Og du kan bare glemme det.
Isabel, se på meg. Se på meg.
- Hvem er jeg? Hvem er jeg? - Du er svogeren min.
Jeg er familie, lz, det er alt jeg prøver å si, og derfor kan du stole på meg.
Ja, vel, Phil. Kom til poenget.
Vi er nødt til å selge gården nå.
Du har ikke nok penger til nedbetalingen på traktoren.
Ingen traktor, ingen innhøsting.
Da vil gården gå konkurs.
Jeg sa nei.
Norman har funnet en måte vi kan skaffe penger på,
så jeg kan betale ned gjelden på traktoren.
- Og hvordan har han tenkt det? - Jeg har dårlig tid, Phil.
Isabel. Jeg kan ikke få sagt det tydeligere at jeg trenger pengene.
Jeg er bare et menneske, og den gården er halvt...
Halvt Rorys og halvt din. Ja da, jeg vet det,
og det er fordi du forteller meg det hver gang jeg ser deg.
Men du kan ikke selge den uten min tillatelse,
og jeg gir deg ikke min tillatelse!
- Men jeg har jo kontrakten her, Isabel. - Farvel, Phil.
Her er jeg. Her er jeg. Fru Docherty, ikke begynn uten meg.
Fru Docherty?
DET BESTE TILBUDET PÅ DE BRITISKE ØYER
Hallo.
Der er du. Nå ble jeg urolig.
Du uroer deg for mye. Og det hjelper ikke.
Det er bare det at du har vært litt glemsk, ikke noe annet.
Så du passer på butikken.
Så setter jeg på plass de nye varene.
Jeg klarte det helt uten problemer.
Du har ikke begynt å pakke ut allerede?
Pakke ut? Hvor da?
Ja vel.
Jeg skulle bare rydde bort melet.
Det er litt tåkete.
Kunne du sende meg spaden?
God morgen, herr Green, vi har visst ikke hatt fornøyelsen,
men jeg er frøken Topsey, og dette er min kollega, frøken Turvey.
Hyggelig.
Kan De gjette hvem som sendte oss?
Som sendte to flotte damer som dere to? Julenissen?
De flørter med oss, Phil?
Jeg kan vel kalle deg, Phil, kan jeg ikke?
Du kan kalle meg hva du vil, min skjønne.
Ikke vær for frekk nå.
Fru Biggles ville ikke like det.
Fru Big sier du skylder henne penger.
Du la deg opp en fet gjeld på et av elvebreddekasinoene.
Har du sett hva du spilte bort, Phil?
JEG SKYLDER DEG EN GÅRD Phillip Green
"Jeg skylder deg en gård."
- Hvor er den gården, Phil? - Jeg liker gårder.
Vi er kommet for å få den.
Jeg respekterer det, mine damer, og ja, dere skal få den.
Fru Biggles trenger ikke bekymre seg.
Jeg skal fikse det. Fikser det.
Ikke la det gjøre vondt.
Vi skal da ikke skade deg, Phil.
Faktum er at fru Big har bedt oss komme tilbake med en av to ting.
Skjøtet til gården din,
eller nyrene dine.
Ikke helt modent ennå, gamle gutt?
Onkel Phil. Hvor var det du kom fra?
Jeg var bare på vei hjem.
Blir modent om et par dager, tenker jeg.
Du må være veldig stolt.
Moren din fortalte meg om ideen din om å betale for traktoren.
Hva fikk deg til å tenke på det da?
Jo, jeg så bonden Macreadie i butikken,
og han sa at han kanskje skulle kjøpe noen Gloucester Old Spots.
- Svin. - Jeg visste det.
Så da jeg tilbød ham å kjøpe våre grisunger, slo han til på det.
Smart.
Veldig smart.
Kom igjen.
Før henne gjennom. Sånn ja.
Før henne gjennom.
Kom igjen, Phil, tenk.
Tenk, tenk, tenk.
Grisunger.
Er nødt å bli kvitt de grisungene.
Ingen grisunger, ingen traktor. Da blir hun nødt til å selge gården.
Se.
Oi, se på den.
Er det en automobil?
Det må være slektningene våre.
Det kan ikke være dem. De skal jo komme først i morgen.
Tror du de har med godterier?
De er sikkert kjemperike.
De har egen sjåfør.
Hvor er vi?
Vi er i landet av bæsj.
Andebæsj, hønsebæsj, kubæsj, geitebæsj.
Bæsj så langt øyet kan se.
Da er vi fremme. Ut med dere.
Ja, faktisk, det er Nasjonalmuseets bæsjsamling.
Er du gått fullstendig fra vettet, Blenkinsop?
Mamsen ville aldri sendt meg til et slikt sted, kjør meg hjem.
Ser du, de er barbarer. Jeg nekter å forlate bilen.
Klapp igjen nå da, Ceels, vi har ikke noe valg.
Kjør meg hjem, nå, med det samme!
Og du vet hvorfor vi ikke har noe valg, også.
La oss slutte å late som vi er her på grunn av bomber.
De er helt sikkert kannibaler. Så du ikke han som kikket inn av vinduet?
Vær hilset, oh, dekket-med-bæsj-folk.
- Forstår dere engelsk? - Dere er tidlige.
Ja, bæsjemann, vi har kommet langveis fra.
Langt, fra landet med såpe og innendørs toaletter.
Er det en sånn sjokoladeplate med sprøristet topp på?
Ja, det er det. Vil du ha litt da?
Så synd, det er ikke noe mer igjen.
- Kom igjen, frøken Celia. - Nei, Blenkinsop!
- Det var råttent. - Sånn er livet.
- Jeg sladrer. - Ikke vær slik.
Bare slipp nå!
- Slipp nå det drikkeskapet, frøken Celia! - Nei!
Hør her, sjåfør.
Jeg syns du heller skal ta disse to store parfymerte fjolsene
- tilbake dit de kom fra. - Jeg vil hjem!
Jeg vil jo bare hjem. Dette stedet er fryktelig.
Skoene mine!
Jeg nekter å være i denne septiken.
Jeg vil heller bombes.
Lov meg at du forteller mamsen hvor fælt det er her.
Vær så snill, hun må komme og hente meg i morgen.
Lov meg det.
Du har bare vært her i fem minutter, og se på deg.
- Og du er bare en sjåfør. - Mester Cyril, hvis du vil være så vennlig
å gi en håndsrekning til frøken Celias nye klær.
Lov meg det!
Jeg skal snakke med moren din, jeg lover det.
- Men inntil videre, må dere være her. - De kan ikke være her. De er frekke.
Det må jeg si, og det fra en
som åpenbart ikke vet hvordan han skal tørke seg bak.
- Kom her, din. - Stopp.
Stopp! Klærne mine. De vakre, nye klærne mine.
De ramler i sølen. Hvordan våger du!
Du ødelegger dem.
- Jeg skulle ha vervet meg. - Bare vent til mor får høre om dette.
De nydelige klærne mine.
De er ødelagt.
Jeg er i helvete!
Dere er noen monstre, jeg skal drepe dere.
Vel, det var det, fru Docherty.
Jeg får akkurat nok tid til å komme meg hjem og gjøre alt ferdig
til slektningene kommer i morgen.
Å, neimen så hyggelig, kjære.
Alle mine slektninger er døde.
- God kveld. - God kveld.
- Hils hjem til herr Docherty. - Det skal jeg.
Det var det, ferdig med det.
Hva da?
Jeg har akkurat ryddet bort sirupen.
Hva? Hvor?
Alt sammen er ryddet på plass. Det er absolutt ingenting å bekymre seg for.
Ha nå litt tillit da, kan du ikke?
"Ha nå litt tillit," sier hun.
"Ingenting å bekymre seg for," sier hun. Å, nei da, nei da, ingenting.
Unger som går i strupen på hverandre.
Traktor som må leveres tilbake.
Phil, som prøver å selge gården uten vårt samtykke.
Gjester som kommer om 24 timer.
Min eneste gode kåpe ødelagt.
Og sytten skuffer fulle med sirup!
Personen du trenger, er Nanny McPhee.
Nanny Mc-hvem?
- Nanny McPhee - Nanny McPhee
Nanny McPhee
Personen du trenger, er Nanny McPhee.
- Personen du trenger... - Er Nanny McPhee.
Personen du trenger, er Nanny McPhee.
Personen du trenger, personen du trenger, personen du trenger...
Er Nanny McPhee.
For en overraskelse.
Ikke bare oppfører de seg som dyr, de bor også som dyr.
Jeg er så skitten.
Fordelen er at da passer du inn.
Det finnes ikke noe spiselig her.
Bortsett fra dette.
- Nei! - Pappas syltetøy!
Sett den der ned.
Det er bare syltetøy.
Hvis du ikke har merket det, så er det krig.
Vi har spart sukkerkuponger i månedsvis for å lage syltetøy.
Rører du det, så moser deg.
Rørte det.
Jeg kommer til å våkne, og så er alt dette en fryktelig drøm.
Jeg våkner opp, så drar jeg på Harrods med mor.
Skoavdelingen.
Tjeneren sier at de har kommet. Mor og jeg må hente dem.
Kan du gå og hente dem for meg?
Jeg kommer til å våkne, og der er de rosafargede skoene.
- Ceels, ta imot. - Mor har alt bestilt et par
i lysfiolett med kappe som matcher, og jeg antar at de vil være der i dag.
Nå er det nok.
Dere er døde.
Ta dem!
Kom tilbake!
Personen du trenger, er Nanny McPhee.
Nanny McPhee.
Nei!
- Kom hit, din feiging. - Norman! Cyril.
- Hallo... - Hallo, kjære.
...tante Isabel.
- Kom tilbake hit... - Hvordan går det med moren din?
Død, død og smerter!
- Din blondedekte... - Du våger ikke å kalle meg det, bondeknøl.
- Celia, er det deg? - Du ødela klærne mine,
så nå skal jeg ødelegge håret ditt!
For en nydelig kjole.
Hva er det nå? Jeg kommer.
Jeg kommer.
- Isabel. - Ikke nå, Phil.
Jeg lurte på, når du sier "Nei",
- mener du virkelig nei? - Det passer.
Jeg kan komme tilbake om ti minutter. Fem, tre, to?
Nå må dere skjerpe dere alle sammen.
For gudenes skyld, Phil, gå din vei.
Jeg... Gå...
God aften, fru Green.
Jeg er Nanny McPhee.
Du er det? Jeg mener henne. Jeg mener...
Hvem er du?
Jeg er Nanny McPhee.
Liten "c". Stor "P".
Saken er jeg har ikke ansatt noen nanny.
Jeg trenger ingen nanny. Jeg klarer meg utmerket selv.
Jeg har aldri hatt en nanny fordi jeg ikke ønsker noen nanny.
Jeg er en militærnanny, fru Green. Jeg er blitt beordret.
Nei, nei, nei. Det må være en misforståelse.
- Alt er under kontroll. - Kom deg vekk fra meg, ditt udyr fra helvete.
Det er Cyril. Han er ikke en av mine.
- Dette er ikke over. - Han er fetteren.
- Kom tilbake hit, din parasitt! - Og det er Norman.
Hold de skitne hendene dine unna meg.
Han er min. De har akkurat møttes.
Forferdelig.
De må jo bli kjent med hverandre gjennom lek.
- Drep byfolkene og et hodene deres! - Det er krigen.
Den er jo ingen god påvirkning.
Så sant.
- Kan jeg komme inn? - Må du?
Jeg mener, ja, selvfølgelig må du det.
- Te? - Kanskje senere.
La meg få presentere meg selv overfor barna.
Nei, vent.
Sett på tekjelen, du.
Det tar ikke lang tid.
- Du kan ikke stanse meg. - Slipp da!
- Merk deg mine ord. - Dø! Drep!
Sett meg ned!
Du er bare misunnelig på min motesans!
Hold hendene vekk fra dressen min! Det er skreddersøm.
Kan dere høre på meg et øyeblikk?
Jeg er Nanny McPhee.
Dø!
Vennligst hør nøye etter.
Dere må alle slutte med det dere holder på med og gå ovenpå, til sengs.
- Du ser ut som en banan! - Du ser ut som en brukt dorull.
Hørte dere hva jeg sa?
Skvisj, skvæsj.
- Dere må stanse slåssingen. - Ha deg vekk.
Umiddelbart.
- Faren min er i Krigsdepartementet. - Lærte han deg dette?
Skulle det liksom imponere oss?
Hva er det for noe?
Nei, ikke jeg også.
Å, nei!
Vincent, stopp!
Jeg klarer ikke stoppe. Den får meg til å gjøre det!
Det er henne!
- Hva? - Hun får oss til å gjøre det.
- Han har rett. - Hva er det du snakker om?
Det må være den stokken!
Det kan ikke være noe annet.
Stopp oss. Vær så snill.
- Vær så snill. - Vær så snill.
På en betingelse.
At dere ber om forlatelse overfor hverandre og lover å stanse
slåssingen.
Om forlatelse?
- Jeg ber dem ikke om forlatelse! - Jeg ber ikke dem om det!
- Du knuste syltetøyet. - De skulle be oss om forlatelse.
- Det var faktisk Cyril som knuste syltetøyet. - Å, nei!
Hva er det som skjer med meg, Vinnie?
Pappas brev!
De kommer til å brenne opp.
Hold deg vekk fra dem!
Jeg kan ikke! Den gjør det selv! Vær så snill!
Ja vel da, jeg ber om forlatelse.
Jeg er lei for at slo deg med ildtangen, Celia.
Og jeg lover ikke å gjøre det igjen.
Jeg også! Jeg er lei for det!
Jeg er lei for det, Cyril!
Vær så snill, Celia, det er pappa sine brev!
Ja vel! Om forlatelse. Jeg beklager.
- Cyril! - Be om forlatelse!
Vær så snill! Brevene!
- Cyril! - Be om forlatelse.
- Cyril. - Si du er lei for det.
- Si det. - Si du er lei for det, vær så snill!
Greit, jeg er lei for det.
Hjelp!
Hva er det du gjør her, hr Edelweiss?
Din frekke fugl.
Brysome krek.
Hvis du prøver å imponere meg, så må du ikke tro det virker.
Av sted.
Av sted sa jeg.
Nei.
Du er ennå ikke tilgitt.
Du vet hva du gjorde.
Det er stygt å stirre.
Opp og i seng, er dere snille.
God natt, mamma.
- God natt, tante Isabel. - God natt, tante Isabel.
Jeg håper du får en god natts søvn.
Vincent. Er du så vennlig å legge disse tilbake der de hører hjemme?
- Tusen takk, Nanny McPhee. - Bare hyggelig.
Av sted med deg.
Og se å holde deg borte.
Kom igjen.
Disse barna har behov for fem Lekser, fru Green.
Lekse en, å stanse slåssingen, er fullført.
Har de sluttet å slåss?
I kveld går de tidlig til sengs, tror jeg.
Overlat det til meg.
Du skulle få muligheten til litt tid for deg selv.
Tid for meg selv?
Hun kommer.
Vi slåss ikke.
Jeg kan se det, Vincent. Ellers takk.
Altså, jeg vet ikke helt hva som skjedde der nede,
men jeg bestemmer her, og jeg trenger ingen nanny.
Min søster og jeg er ikke en del av familien,
så hvem du enn har kommet for å passe på, er det ikke oss.
Hør nå veldig godt etter.
Jeg skal nå forklare dere hvordan det er jeg arbeider.
Når dere trenger meg, men ikke vil ha meg,
da må jeg bli.
Når dere vil ha meg, men ikke lenger trenger meg,
da må jeg dra.
Hvordan kan noen overhodet ville ha deg?
Ja, det er en merkelig tanke, jeg innrømmer det. Men sånn er det.
Nå, til saken: I fraværet av ledige senger,
Norman, jeg antar at du vil dele seng med Cyril?
Jeg vil heller dele den med en geit.
En geit hadde ikke gått med på det, og heller ikke jeg.
Jeg skjønner.
Celia, Megsie, er dere villige til å dele seng?
Jeg deler ikke noe som helst med den fæle furien.
- Jeg deler den heller med Geraldine. - Det er kua vår.
Og jeg vil heller dele den med en elefant.
Tusen takk, Vincent, men du vil ikke bli spurt om å dele.
Jeg trenger ikke dele. Jeg trenger ikke dele.
Resten av dere, derimot, er nødt til å komme til en slags enighet.
- Aldri. - Aldri.
Aldri!
Jeg beklager så meget. Jeg er virkelig lei for det.
Hvordan går det med barna?
Du må være utslitt. Kom og sett deg. Jeg lager litt te.
Beklager at jeg ikke har noe kjeks. Ingen som har kjeks, som du vet.
Går det bra der oppe? Deler de?
De deler veldig nydelig.
Ja virkelig. De foreslo alle løsningene
helt selv.
Men det er et mirakel.
Hva var det du...
Hvordan i all verden klarte du det?
Jeg er redd det er fortrolige opplysninger, fru Green.
Forsvaret er veldig strenge i slike saker.
Ja, ja, selvfølgelig.
Te.
Tenke seg til at jeg ikke har en eneste liten kjeks å by på.
Jeg er virkelig lei for det.
Du har vel ikke tenkt å gå, håper jeg.
Selvfølgelig ikke.
Takk og pris.
Disse barna trenger meg.
Saken er at jeg har ikke råd til å betale deg,
- men... - Ikke bekymre Dem for det, fru Green.
Det militære gasjerer meg,
og jeg har sørget for min egen innkvartering.
God natt, fru Green. Hygg Dem med teen.
Flytt deg. Du har hoven din i øret mitt.
- Jeg har ikke hover. - Ikke du, din dust. Geraldine.
Hva er den utrolig grusomme stanken?
Det er geita, din tulling.
Det er den forferdelige nannyen som står bak, jeg bare vet det.
Vil du ha en pute, lille Elly?
Du er litt stor for denne senga.
Men det gjør ikke noe.
Geraldine. Du samarbeider ikke. Samarbeid.
Bare legg deg og sov.
Ro Dem ned da mann.
Er du fru Biggles?
Jeg er Nanny McPhee. Liten "c", stor "P".
God aften.
Akkurat.
Å, min elskede.
Hvor er du?
Akkurat.
Grisunger. Grisunger.
Kom her.
Griser.
Griser!
Hallo.
Av sted med dere, gisser. Sånn ja.
Når dere har dratt, er gården min.
Opp og hopp.
Re sengene, rette, nette lakenhjørner er dere snille.
Nedenunder til frokost, så fort som mulig.
Elefanten min er borte.
Jeg må få sagt at det er typisk for denne familien å ansette
en nanny med et fjes som kunne skremme fienden.
Vi har ikke ansatt henne, og hun er ikke vår nanny.
Hvem er hun da?
Hvordan fikk hun oss til å gjøre alt det?
Jeg har en teori.
Hun er et hemmelig våpen.
Definitivt.
Faren min er høyt oppe i Krigsministeriet, så jeg kjenner til disse tingene.
Jeg antar den stokken hennes
utløser en slags luktfri kjemikalie når hun dunker den.
For å si det enkelt, hun gasset oss.
Ikke vær tåpelig.
Det kan da umulig være lovlig.
Jeg har gleden å meddele, fru Green, at Lekse to,
å dele med hverandre, er fullført.
Så fantastisk.
- Er det deg, Cyril? - Det er det.
God morgen, kjære. Hvorfor går du med gassmaske?
- I tilfelle et gassangrep, tante Isabel. - Et gass...
Jeg tror ikke det kommer til å bli noe gassangrep i denne delen av landet, kjære.
Det er derfor foreldrene deres sendte dere hit.
Stakkars liten. London må være verre enn jeg trodde.
- Hvor er Celia, kjære? - Hun ser etter noe å ha på seg.
Å ja, jeg er lei for det.
Moren deres vil aldri tilgi meg.
Ikke si at dette er Osteklede.
Horribel. Stygg. Formløs.
Ikke glem at herr Macreadie henter grisungene klokka tolv.
Jeg er tilbake igjen innen den tid. Jeg er nødt til å løpe.
Det kommer en levering med musefeller til butikken.
Må få tak i dem før fru Docherty gjør det.
For himmelens skyld.
Vi ses der ute.
Ikke vær så motbydelig.
Du er full av luft fordi du har vondt i maven,
og du har vondt i maven fordi du har spist vinduskitt.
Jeg er ikke interessert, hr Edelweiss.
Er alle grisene borte?
Ja. Det var interessant.
Veldig interessant.
Det var det.
Greit. Oppgaver.
Megs mater Geraldine.
Jeg gjør grisene klare til Mcreadie kommer.
Vincent samler inn eggene.
Og Cyril, du kan feie opp møkka.
Jeg skulle gjerne ha feid opp møkka.
Det er nesten min yndlingsaktivitet,
men dessverre har jeg glemt igjen møkkafeierne mine hjemme.
- Kanskje Celia kunne... - Jeg kommer tilbake til deg.
Hva er det du har på deg?
Jeg tror det først og fremst er tyll.
Det er min mor sin bryllupskjole.
Nei. Denne gamle greia? Det kan det ikke være. Den har jo ikke noe slep engang.
Ta den av.
Jeg vil slett ikke gjøre noe slikt. Du ødela alle klærne mine,
og dette er eneste anstendige plagg her.
Du har stjålet den fra moren min sitt rom. Ta den av!
- Jeg har ikke stjålet den. Jeg lånte den. - Megsie!
- Grisungene har rømt. - Hva?
- Det er et hull! - Alle sammen er borte!
Vi må finne dem før Macreadie kommer.
- Kom igjen, Norman. - Kom igjen.
- Det kan du ikke mene. - Hør her, det er premiegriser.
Pengene vi får, betaler månedens traktorleie.
Og mister vi traktoren, mister vi innhøstingen.
Og mister vi innhøstingen, mister vi hele gården.
Så fryktelig for dere.
Vær så snill! Dette er pappa sin gård, og avlingen betyr alt.
Nei. Du kan ikke tvinge meg.
Og du kan heller ikke det.
Jeg har på meg gassmaske så den stokken din ikke virker.
Dessuten vil jeg rapportere det til min far,
som er høyt oppe i Krigsministeriet.
Jeg har ikke tid til dette her.
Tenk om det var pappaen din sin gård? Du ville vel hjulpet dem?
Ville du, Cyril?
Hjelpe faren din?
Pokker ta dere.
Nei, nei, jeg kan umulig løpe med disse hælene.
Du bare våger ikke å gasse meg.
Der er en.
- Hva er det du gjør her? - Bare hjelper til.
Kom igjen hvis du skal bli med.
Kom igjen, kom igjen.
Jeg hjelper bare til mor kommer.
- Fang den! - På plass.
- Jeg har en! Jeg har en! - Pass så den ikke biter.
Vent. Vær forsiktig.
Har de tatt to allerede?
Det skal vi nå se på.
Vel, vi kan jo ikke gjøre det for enkelt for dem.
Hæh!
Hva i all verden gjør den?
Du store!
- Er det normalt? - Nei, det er det ikke.
Jeg ante ikke at livet på landet kunne være så underholdende.
Å, nei, kom tilbake!
Hei, gisse, kom tilbake!
Kom tilbake!
Nei!
Vet dere hva? Jeg visste ikke at griser kunne svømme så stilig.
De kan de ikke heller.
Etter dem.
Hei sann, Phil.
Hallo, herr Macreadie.
Pro, sann! Pro. Pro.
Leit å høre det der med grisungene.
Grisunger? Hva, mine grisunger?
Ja, har du ikke hørt det? De er borte, forsvunnet i natten. Stukket av.
Stukket av?
Du store min. Det var leit.
Forferdelige greier.
Stukket av, hva?
Rare dyr, griser. Skarpe.
Jeg kjente en gris en gang som kunne spille Scrabble.
Banket ut ordene med labbene.
"Sti". Ikke dårlig.
Isabel må være helt ute av seg.
Vel, takk for at du sa fra, Phil. Da sparte jeg den turen.
Ha det bra.
Vent, et øyeblikk.
En god gjerning fortjener en belønning. La meg kjøre deg opp dit.
Nei, nei, jeg går.
- Hopp opp. - Nei, jeg mener det. Takk.
- Ikke noe problem. - Se å snu.
- Ikke vær dum. - Ha det bra.
- Kom igjen. Oppi med deg. - Nei. Vær så snill.
- Kom igjen. - Ja vel.
Jeg skjønner ikke hvordan vi skal fange dem.
De skal selges om en halv time.
Kan jeg foreslå noe? Vi trenger å bruke strategi, taktikk, i nøye uttenkt orden.
Og hvor har du lært deg dette, liksom?
Kadettskolen.
- Greit nok. Kom igjen da. - Ja vel.
Ja vel. Altså, vi er her, og de er der, der, der og sannsynligvis der borte også.
- Megsie? - Klar.
- Celia? - Klar.
- Tre. - To.
En.
De har gravet et hull.
- Hvor er grisene, Isabel? - De er forsvunnet.
- Nei! - Hver eneste en.
- Gisse. Nøff. Nøff. - Borte.
Hva skal vi gjøre?
De skjønte kanskje at de skulle flyttes, fru Green.
- Skarpe dyr, sånn griser. - Veldig skarpe.
Hvordan skal vi få betalt for traktoren? Hvordan skal vi få høstet inn avlingen?
Jeg skal hjelpe så fremt jeg kan, fru Green,
men jeg har jo henda fulle med hveten da,
- og med guttene mine ute i krigen og... - Forferdelige greier, krig.
Pokker ta denne plattfotheten.
Jeg er lei for at turen ble forgjeves.
Nei da, ta det med ro.
Lykke til.
Jeg vet det. De gjemmer seg.
Skriv under. Jeg har en kjøper i dag, men kanskje ikke i morgen.
Det blir ikke så ille. Tenk deg det da.
Ingen flere bekymringer om traktorer eller avlinger...
Griser!
Ungene!
- Se! - Hurra!
Skal vi se. Hvor mange har vi her da? En, to, tre, fire og fem.
- Det er alle. - Fanget dere alle?
- Disse grisene er noe for seg selv. - Vi fikk tak i alle.
- Alle sammen. Er det sant? - Jeg trodde ikke mine egne øyne.
Sånn. Vær så god.
Traktorpenger.
- Og så gjorde den en salto. - En salto?
Jeg visste ikke dere kunne svømme.
De er verdt mye mer enn det, altså.
Disse grisene er jo genier.
De kan gjøre synkronsvømming.
Vi forteller ikke skrøner her i huset.
- Men de gjorde det. - Megsie.
Men de gjorde jo synkronsvømming.
- Takk, det holder Megsie. - Det er sant.
De kan klatre i trærne.
Slutt med det der. Griser klatrer ikke i trær.
- Ikke vær tåpelige. - Vi er ikke det!
Han prøver bare å få litt mer for dem, og han har jo rett i det.
Skarpe dyr disse grisene.
Tusen takk.
Ja vel, kom igjen.
Jeg kjente en gris en gang, kunne telle til ti på fransk.
- Helt sant? - Nei.
Kom, så går vi.
- Hør her. - Synkronsvømming.
- Klatre i trær? Bare tanken på det. - Den klatret i trær.
Det var sant.
Der var sant. Det var...
- De klatret i trær. - En piruett.
Det var magisk.
Ja.
- Som... - Magisk.
Synkronsvømming.
Jeg er så stolt av dere. Få en klem da.
Er det...?
Er det min bryllupskjole?
Det er vår skyld.
- Vi ødela klærne hennes... - Det er min skyld.
Jeg lånte den uten å spørre.
Jeg mente ikke å jage grisene i den. Jeg er veldig lei meg.
- Hvor er sløret? - Vi brukte det til å fange grisene.
Her er det.
Det er min skyld, er jeg redd. Vi trengte et nett.
Beklager.
Det hadde jeg ikke...
Så flinke dere er alle sammen.
Og vet dere hva? I morgen skal vi jammen meg ha en piknik.
Og etter at jeg har betalt for traktoren, bruker vi de ekstra pengene på ingefærøl.
- Hurra! - Hurra!
Ingefærøl? Ingefærøl?
Lekse tre, å hjelpe hverandre, er fullført.
Skarpe saker, griser.
Ha det bra, Pillow. Ha det bra, Dora.
Ha det bra, grisene.
Mamma!
Se, det er mamma. Jeg sa jo at hun ville komme.
Celia, stopp.
Mamsen, du vil ikke tro det. Vi reddet akkurat noen små griser.
De kunne danse og...
Hvor er mamma?
Hennes Nåde er fortsatt i London, frøken Celia.
- Men ga du henne meldingen min? - Jeg gjorde det, frøken Celia.
Har hun sendt deg for å ta meg med hjem?
Beklageligvis ikke, frøken Celia.
Min eneste instruks var å ta med skoene du lot bli igjen.
Fontarelli, formoder jeg.
Jeg antar hun er veldig opptatt.
Det stemmer, frøken.
Hun er veldig, veldig opptatt.
Hva er det dere glaner på? Vi er ikke noe freak show, heller.
- Cyril, vi mente ikke å... - Hold dere vekk!
Dere vet ingenting om oss.
Jeg vil ikke ha dem.
Kan jeg se på dem?
Jeg bryr meg ikke om dem. Du kan få dem hvis du vil.
Dette er de fineste. Men du får bruke dem så mye du vil.
Nygift
Du har'n!
Bare vent til jeg tar deg du, Vincent! Du har'n!
Er det noen som vil smake på ferske boller.
Vent litt. Vent litt.
Se, herr Docherty. Så omtenksomt.
De har lagt ut puter.
Jeg beklager å måtte si det,
men det er en kuruke. Ikke en pute.
Kan jeg ikke sitte på den likevel? Den virker jo svært komfortabel.
Skal vi se.
- Kan du hjelpe meg ned? Tusen takk. - Kjære.
Åh, ja, svært komfortabel.
Skal du ikke sette deg? Sånn ja.
Vil du ha en bolle, Nanny McPhee?
Jeg tror nok ikke det, ellers takk.
Å, for himmelens skyld, kom deg nå vekk herfra, hr Edelweiss.
Din ufordragelige fugl.
Gå vekk. Jeg vil ikke ha deg der.
Hva har han gjort siden du er så sint på ham?
Han spiser upassende substanser.
- Jeg er svært lei for det. - Sånn som?
Sånn som: Vinduskitt.
Vinduskitt?
Sånn som vinduskittet i hvert eneste av vinduene mine,
så alle falt ut samtidig.
- Å, gi deg! - Det var ikke bra.
Jeg bryr meg ikke om hvor mye du elsker det. Det er en dårlig vane.
Hva har du fått alle medaljene for, Nanny McPhee?
Mot. Godhet. Løsninger.
Fantasi. Entusiasme. Kurvfletting.
Og mengder med håp.
- Nå er det mat! - Hurra!
I min...
I min stilling som vaktpost, fru Green,
må jeg få foreslå at du utstyrer familien med beskyttende hodeplagg,
i tilfelle bombene skulle falle helt plutselig?
Fru Docherty og jeg bruker disse hjemme.
Jeg tror ikke bombene kommer til å falle i denne delen av landet, herr Docherty,
vi er jo milevis fra byen.
Vel, det er der du tar, sannsynligvis og tragisk nok, helt feil.
Forestill dere:
Et fiendefly,
medbringende en fiendebombe.
En fiendepilot, som er veldig forkjøla.
De blir det de også. Akkurat som oss.
Han nyser en gang.
Ingenting skjer.
Så nyser han en gang til.
Igjen går all ting bra.
Han nyser en tredje gang, og følg veldig godt med nå.
Han treffer den store røde knappen, med den store røde nesa, og det er:
Bomber i farta!
Vannet koker.
- Digert smell, skjønner. - Du store, for en tanke.
Vi får bare håpe da,
at ingen av dem blir forkjølet, ikke sant fru Docherty?
- Egg og karse eller sildesmørbrød? - Skinke.
Se meg stå på hendene, Norman!
- Kom og få ingefærøl. - Ingefærøl!
- Megsie fikk mer. - Nei da.
Norman fikk opp til den fjerde ringen, han også.
Ja vel, jeg har to dråper igjen.
- Til meg. - Meg.
Se, der er onkel Phil. Fort, gjem kaka.
Jeg var ikke sikker på om han ville komme.
Men der er han med den dumme kontrakten.
Nei, vent, det ser mer ut som et brev.
Norman, Megsie, onkel Phil har med et brev til oss.
Et brev fra Rory. Det hadde vært hyggelig etter all den ventingen.
Det er ikke noe brev, kjære.
Det er gult.
Det er et telegram.
Hva er det?
Fra Krigsministeriet.
Det er ikke til oss, er det vel?
Det er ikke alltid dårlige nyheter, er det vel?
Jeg mener, vi er nødt til å ha et lite håp, ikke sant?
Mamma?
"Drept i kamp."
Jeg er så...
Ille.
Den er et ypperlig stykke design, denne maskinen.
- Han må ha vært utrolig god... - Du vet han er ikke død.
Hva?
Han er ikke død. Jeg vet han ikke er det.
De har tatt feil.
- Norman, hæren tar ikke bare... - De har tatt feil.
Unnskyld.
Men hvordan vet du det?
Du skjønner. Pappa sier alltid at han kan kjenne det på kroppen.
Han kan ha kjent været som kommer,
og han vet når ting kommer til å skje,
som når ei ku skal til å kalve eller hvis et lam er i trøbbel.
Og han har alltid rett, hver eneste gang.
Og jeg kan kjenne på kroppen min at han er i live. Jeg bare vet det.
Du tror ikke at du føler det slik fordi du nettopp har hørt eller...
Nei, det er ikke derfor. Jeg bare vet det.
Ja vel.
Så hva syns du vi skal gjøre med det?
Vi er nødt til å finne ut hvor han er. Så fort som mulig.
Mamma vil selge gården hvis hun tror at han er død.
Hun tror ikke at vi kan klare oss på egen hånd.
Problemet er, hvordan finner jeg ham?
Jeg kan ikke bare stikke av gårde og lete etter ham.
- Det finnes kanskje en måte. - Hva? Hva? Si det.
Vel, det er bare faren min.
- Han er høyt oppe i Krigsministeriet. - Høyt oppe.
Han kan finne det ut fort!
- Hvor er han? - London.
- Hvordan kommer vi til ham? - Vet ikke, vi trenger hjelp.
- Skal vi spørre moren din? - Nei. Nei, jeg må bevise at han er i live.
Gi henne bevis.
Så hvem da? Hvem kan hjelpe oss?
- Guttene er på vei til London. - Det er umulig.
De sa at de skulle sjekke kornet.
Nei. Hør her.
"Megs. Pappa ikke død.
"Kjenner det i kroppen. Ikke fortell mamma.
"Har dratt til London med Cyril for å hente bevis.
"Det er det eneste som kan stanse henne i å selge gården."
Hun har bestemt seg for å selge, hun sa det. Kan vi ikke si det?
Nei. Norman har rett. Vi må ikke fortelle noe før han har bevis.
- Vi må stoppe henne til han kommer tilbake. - Nemlig.
Hvor er vi hen?
Chelsea. Har du ikke vært her før?
Jeg har aldri vært i London før.
Lord Nelson.
Hva skal vi gjøre nå? Dette kommer til å ta evigheter.
Å, nei, å, nei.
Jeg hadde håpet å unngå dette,
men, Norman, kunne du vennligst snu det lille, røde rattet helt rundt, med klokken?
Takk for det.
Nanny McPhee, hvor lenge kommer dette til å ta...
Jeg kan ikke fordra London-trafikken.
- God morgen. - God morgen.
- Sovet godt? - Ja, takk.
- Se, hva jeg har. - Hva er det?
- Det er en nyreskål, Phil. - Det er akkurat plass til begge to.
Dere trenger da ikke begge.
Hør her, mine damer, skjøtet til gården vil være deres før dere vet ordet av det.
Ja, det håper jeg da, Phil,
for det å fjerne nyrene er en ganske lang og smertefull prosedyre.
Og vi har veldig dårlig tid.
KRIGSMINISTERIET
Her er det. Av med dere.
- Klar? - Klar.
Lykke til.
- Går det bra? - Ja.
En smule nervøs, men ja.
Vær så snill, vi må få treffe Lord Gray i en sak som gjelder liv og død.
Forsvinn, før jeg banker dere.
Si det til ham.
- Han er faren min. - Bevis det.
- Hva? - Bevis det eller forsvinn.
Sersjant Jeffreys. Du er blitt voksen.
Nanny McPhee. Ma'am!
Til Deres tjeneste, ma'am.
På stedet hvil, Ralph.
- Lekse tre gjorde sin nytte, ser jeg. - Skal være visst, ja.
- Hvordan behandler Hæren deg? - Med stolthet.
Har du lært å spise opp grønnsakene?
Nå?
Jeg kan ikke lyve for deg, Nanny McPhee.
Brokkoli utgjør fortsatt en utfordring.
Prøv den med ost.
Og ikke glem at i mai og juni kan asparges være et gledelig alternativ.
Jeg tar ansvaret for disse barna. Vennligst slipp dem inn umiddelbart.
Med en gang, Nanny McPhee, ma'am.
Ja vel, Phil, jeg er klar til å skrive under.
Mamma? Hva er det du gjør?
- Du vet hva jeg gjør, kjære. - Men du må jo vente på Norman.
Ikke mer venting!
Venter vi et eneste sekund til, så mister vi nyrene.
Jeg mener salget. Salget.
Megsie, det er ingenting Norman kan gjøre med dette.
Hva er meningen med dette, gutt?
Unnskyld at jeg forstyrrer, sir.
Men vi trenger din hjelp.
- Vi har kommet hele veien fra landet. - Vi?
Han mener meg, onkel.
Jeg mener Onkel, Deres Høyhet.
Og du er?
Norman, sir. Deres nevø, sir.
Tante Isabels sønn.
Ja, den piken som giftet seg så ufordelaktig.
Et lykkelig ekteskap med min far, sir,
som nå slåss i hæren din, så jeg må be deg oppføre deg litt mer sivilisert.
Og hva er deres ærend her, egentlig?
Sir, vi ber deg om å finne ut hva som har skjedd med Normans far.
Med onkel Rory.
Vi fikk et telegram, der det stod at...
Ja?
...han ble drept i kamp.
Men jeg vet det er feil, jeg vet han er i live.
Jeg skjønner. Så du sier at telegrammet,
et telegram sendt fra Krigsministeriet, inneholdt falsk informasjon?
Nettopp.
Og du har bevis selvfølgelig,
hvis ikke hadde du ikke våget å komme hit.
Har faren din kontaktet dere etter at dere mottok telegrammet?
Nei.
Så en fra hans avdeling har tatt kontakt da, formoder jeg?
Nei.
Så hvilket bevis har du?
Jeg kan føle det på kroppen.
- På din hva, hva? - Jeg kan føle det på kroppen.
På kroppen?
Du føler det i din kropp?
- Ja. - Milde skaper, gutt.
Mener du at du har overtalt min ryggesløse sønn
til å bringe deg hit, midt i en krig,
med en røverhistorie om en følelse du har i kroppen?
Han er ikke ryggesløs.
Det var han som reddet grisene,
og han som tenkte på å hjelpe oss ved å komme hit.
Og jeg vet jeg har rett i det med faren min.
Vær så snill. Kan du ikke bare spørre?
Det er mange tusen menn som slåss i mine styrker.
Hvorfor skulle jeg gi din far, hvor verdig han enn måtte være,
min spesielle aktpågivenhet?
Fordi...
Fordi de er glade i ham. Og det er også tante Isabel.
Og de trenger ham.
Og jeg vet hvorfor du sendte oss av sted til dem også.
Det hadde ingenting å gjøre med bomber.
Jeg vet at du og mor skal skille dere.
- Det er nok! - Nei, du skal høre etter!
Du har ødelagt ditt liv og våre liv allerede.
Er ikke det nok for deg?
Hjelp i det minste tante Isabel og onkel Rory til å være sammen.
Vent her.
- Er du ikke ferdig snart? - Men, jeg må jo lese den, ikke sant?
Jo da.
Mamma, vent, vær så snill. Vær så snill.
Hold opp, Megsie.
"Disse skal aksepteres som reservert..."
En mus. En mus under den stolen.
Skal de virkelig skille seg, moren og faren din?
Hvem skal du bo med da?
Moren min, antar jeg. Blir i grunn det samme.
Vi ser ham nesten aldri. Eller henne.
Vi blir bare vist frem ved spesielle anledninger.
Dere kan komme og bo hos oss, vet du. Du og Celia.
Det er meget vennlig av deg.
Jeg er lei for det.
Hva står det for noe?
Jeg er redd han er SIK.
- Hva er det? - Savnet i kamp.
Er lei for det, Norman.
Vent.
"Savnet"?
Savnet i kamp? Er han ikke drept i kamp?
Lkke "drept".
Telegrammet dere mottok, var ukorrekt.
Det finnes faktisk ikke noen rapport om at et slikt telegram er blitt sendt.
- Som er noe vi burde undersøke umidd... - Jeg visste det. Han lever!
Tusen takk, onkel.
Han er min nevø. Han er en landsens gutt.
Uslepen diamant, som de sier.
Kom igjen, vi må komme oss tilbake. Vi må fortelle mamma det!
Cyril?
Det har gjort deg godt, all den friske luften.
Fortsett med det.
Ja vel, sir.
Jeg mener, far.
Ja vel.
Hvis Krigsministeriet ikke sendte det telegrammet,
betyr det at det du så, var en forfalskning.
Men hvem ville forfalske et telegram som sa at noen var død?
- Hvem ville gjøre noe så forferdelig? - Onkel Phil.
Han har prøvd å få mamma til å selge vår halvdel av gården.
Han visste hun ville selge hvis hun trodde pappa var død.
Vi må skynde oss.
Han er ikke død. Han er bare savnet.
Det er gode nyheter.
Men vi må komme oss tilbake fort. Vi forklarer på veien.
Celia, slutt! Stopp skrikingen!
Det har gått en halv time.
Det er ingen mus.
Jeg så den. Den må ha rømt sin vei.
Ja vel.
Isabel, la oss se å få dette overstått, hva?
Har du en penn?
Mamma, vær så snill og vent.
Nå er det nok, Megsie.
- Phil, finn en penn. - En annen penn. Akkurat.
Nanny McPhee, vi trenger deg.
Vær så snill, Nanny McPhee, vi trenger deg.
Vær så snill, vær så snill, Nanny McPhee, vi trenger deg.
Vi trenger deg. Vi trenger deg.
Norman, kan du gi meg stokken, er du snill?
Eller enda bedre,
kan du bare dunke den i veien en gang, ganske hardt?
Kom igjen.
Ikke mist den.
Tanken på alt papirarbeidet det medfører å få erstattet den, er ikke til å holde ut.
Veldig bra. Sett den tilbake.
- Hva gjorde den? - Hva?
Da Norman dunket med stokken, hva var det for?
Hallo.
Mamma, vær så snill. Det er gården vår. Ikke skriv under.
Alt dette er selvfølgeligheter.
Dette her.
Og dette. Så du bare undertegner den der.
Hvor er pennen?
For himmelens skyld, Phil.
Samme det.
De var her.
Morn da.
Jeg trodde du ville at jeg skulle skrive under den greia?
Jeg fatter det ikke.
Noen må ha...
Jeg tror ikke det er flere penner igjen, mamma.
- Nanny McPhee. - Ja kjære?
Hvor fort kan denne tingen gå, egentlig?
Se hva jeg fant.
Ja vel, Isabel, la oss få dette overstått, skal vi?
La oss få denne signert.
Jeg skal holde hånden din. Hold den rolig. Sånn.
Bare der. Sånn ja.
- Hva skal vi gjøre for noe? - Jeg vet ikke jeg.
Ja.
Jeg kommer ikke på noe som kan stanse ham nå.
FIENDEFLY
"l-S..."
Fru ISABEL GREEN og i fravær av herr RORY GREEN
- Det er en UXB. - Hva er det?
En ueksplodert bombe. Vi har sånne i London.
Kan gå av når som helst.
- Hva? - Hva?
Den må ikke. Kommer an på.
Men den vil ødelegge avlingen.
Det er et tegn.
De kommer og tar meg.
- Ikke få panikk! Hjelpen er på vei! - De kommer til å drepe meg.
- Ueksplodert bombe! - De dreper meg!
- Ueksplodert bombe! - Hvem skal drepe deg?
Leiedamene.
Damebødlene.
Jeg er her! Hold opp med all panikken. Hold opp!
Jeg kan ikke holde opp, jeg skal jo dø.
Jeg går og setter meg under bordet.
Jeg går og setter på tevannet.
Jeg bruker melk og to sukkerbiter.
Du må arrestere meg,
og du må arrestere meg før de kommer hit!
Hva?
Arrester meg nå! Jeg gjentar...
Arrestere deg for hva? Hva er lovbruddet? Det må jo være et lovbrudd.
Prøv forfalskning.
Norman, hvor har du vært?
I Krigsministeriet. Pappa lever.
Hva?
- Onkel Phil forfalsket telegrammet. - Ja.
Ja. Norman har rett. Det er kriminelt.
- Kan du ta og arrestere meg nå? - Phil, du...
Ingen av dere synes å forstå
at det kan utløses en fatal eksplosjon hvert sekund.
Stille, vær så snill, stille, vær så snill, alle sammen.
Norman,
kom hit.
Pappa er savnet i kamp.
Fortsett.
Men jeg kan føle det på kroppen at han lever.
Da så, må det jo være sant.
Tusen takk. Tusen takk, kjære deg! Du min kjære.
Du min kjære gutt.
- Og Cyril. Takk ham også. - Cyril! Du også?
Cyril, kom her.
- Min modige gutt. - Fikk du med deg det?
- Hva? - Jeg er en skruppelløs forfalsker.
Glem det, Phil! Det er en bombe der ute som må tas hånd om.
- Bombe? - Bombe?
Fort, kom og se.
Her er håndjernene, Phil, finn ut av det selv.
Nå, "Bomber".
- Det er en UXB. - Det betyr en ueksplodert bombe.
Men bygget? Hvis den går av, vil det bli ødelagt.
"Desarmering av bomber".
Nei! Nei, nei, nei.
Lås meg til deg. Til deg.
På den måten er jeg sikker.
Kan noen hjelpe meg med disse, vær så snill?
Du fortjener ingen hjelp, din komplett ondsinnete person.
Vær så snill, jeg ber deg, Megsie.
Tillat meg.
Jeg mener, tusen takk.
Jeg skal til å desarmere gjenstanden.
- Han falt ned. - Jeg tror kanskje han besvimte.
Hvem skal desarmere den nå?
Gutter, undersøk herr Docherty og sett stigen opp igjen.
Celia, ta bruksanvisningen.
Du leser instruksjonene, for du har best diksjon.
Nei, barn! Nanny McPhee, vær så snill å hjelpe meg å stoppe dem.
Noe sier meg at det neppe vil være mulig.
Er det noen der?
Det er bare at det er ubekvemt.
"Desarmering av bomben.
"Tre enkle trinn til en eksplosjonsfri dag.
"Trinn en: Åpne opp luken som befinner seg ved halefinnen."
- Åpne opp luken. - Åpne opp luken.
Åpne opp luken.
Ventil åpen.
Hva er neste?
"Trinn to: Kutt den blå ledningen."
- Blå ledning. - Blå ledning.
Denne her er alt for stor.
- Hva annet kan vi bruke? - Har noen lommekniv?
Prøv denne.
Den er perfekt.
Bra jobba, Celia.
Hva er det neste?
Hallo, Phil.
"Trinn tre: Kutt den røde ledningen."
- Rød ledning. - Rød ledning.
- Kan du se den? - Er den der?
- Er du ferdig? - Vær stille, jeg når den ikke.
Er det ikke spennende?
Hva?
- Jeg klarte det. - Veldig bra.
Kjempebra.
Megsie, veldig bra.
Hva er det den gjør? Hva er det den gjør?
Vi har så gode nyheter, Phil.
Vi skal ikke fjerne nyrene dine likevel. Det er sant.
Fru Big har bestemt at nyrefjerning slett ikke er bra nok for deg.
Det manglet finesse.
Hun vil at vi skal utstoppe deg, Phil.
Og sette deg ved inngangen til kasinoet som en advarsel til andre.
Dere kan ikke gjøre det.
Ta det helt med ro, Phil, frøken Turvey her er profesjonell.
Her er et tidlig eksempel på mitt arbeid.
Og her er slik du vil se ut.
Den er forbløffende, ikke sant?
Det eneste er at vi blir nødt til å hule deg ut mens du fortsatt er, vel...
Levende.
Nei!
Hva står det for noe om lyset?
Så se etter selv. Det står absolutt ingenting
- i hele boken. - Der er en fotnote.
"På enkelte fiendebomber vil det være et fjerde trinn.
"Kutt den grønne ledningen."
Jeg kan ikke se noen grønn ledning.
Den må være dekket av alt dette grå greiene.
Det er hardt som stein.
Algernon, du må jo ikke gå glipp av at bomben går av. Kom igjen.
Vent. Her.
"Advarsel: Hvis den grønne ledningen er beskyttet med eksplosjonskitt..."
- Kitt? - "...vil røde lys tennes,
"og nedtellingen til eksplosjonen vil begynne."
Hvorfor står det bakerst?
Vi er nødt til å søke dekning nå med det samme!
Kom ned, Megsie!
Se.
- Megsie! - Vent litt.
Megsie, kom ned nå!
Hr Edelweiss spiser opp kittet.
Megsie, kom ned nå.
Megsie.
- Megsie, vær så snill og kom ned! - Hva skjer?
- Megsie, det er for farlig. - Kom ned nå.
Jeg kan se den grønne ledningen.
- Vi klarte det. - Men kjære. Kom ned.
Du klarte det.
Du klarte det, kjære. Kom ned nå.
Veldig bra, Megs!
Min flinke, flinke jente. Kom ned.
Bomben er uskadeliggjort.
Det var ingenting.
Jeg visste du ville klare det, Megsie. Kjempebra.
Lekse fire: Å være modig,
er fullført.
Men hr Edelweiss. Han er full av eksplosjonskitt.
Kan han gå av?
Søk dekning, alle sammen.
Overlat dette til meg.
Løp så fort dere kan.
Sånn.
Jeg kan fly!
Farvel!
Godt gjort, Phil.
Hva er det som skjer med kornet?
Gosj!
Hva har skjedd?
Avlingen er reddet.
Se. Det er en sklie.
Kom igjen alle sammen. Siste mann opp er et råttent egg.
Jeg først, jeg først!
Mamma! Bli med, du også.
- Kjære. - Se nå. Se nå.
Bravo!
Veldig bra, herr Docherty. Opp med deg.
- Kom igjen, mamma. - Ja vel. Jeg vet ikke.
Er du på vei?
Jeg er det.
Takk for at jeg fikk bo hos deg, Aggy.
Takk for at du spurte, Nanny McPhee.
Se.
Det er en av Nanny McPhees medaljer.
Du har en du også. Det er den grønne.
Det var jo favoritten min.
MENGDER MED HÅP
- Hvorfor har hun gitt oss medaljene? - Vi spør henne.
Hvor er hun?
Nanny McPhee?
Der.
Nanny McPhee!
Hvor skal hun?
Hun forlater dere.
Hva?
- Det kan hun ikke. - Hvorfor det?
Fordi dere ikke trenger henne lenger.
Ikke vær latterlig.
Men jeg vil at hun skal bli.
Dere har vel ikke glemt hvordan hun arbeider, har dere?
Hvordan da?
Når dere trenger henne, men ikke vil ha henne,
ja, da må hun bli.
Når dere vil ha henne, men ikke lenger trenger henne,
da må hun dra.
Det er urettferdig.
Vi mente ikke å ville ha henne.
Hva mener du med at vi ikke trenger henne? Er du fullstendig gal?
- Nanny McPhee. - Vi må ta henne igjen.
- Nanny McPhee. - Nanny McPhee.
Nanny McPhee liker ikke avskjeder.
Jeg husker det fra da jeg var liten.
Kom tilbake.
De trenger deg kanskje ikke, men det gjør jeg.
Jeg trenger deg. Jeg trenger deg, desperat.
Kom tilbake.
Bare fortsett, mamma.
Ikke stopp, mamma. Vi må ikke miste henne.
Kom tilbake!
Bare fortsett, mamma. Vi trenger henne.
Nei, vi gjør ikke det.
Pappa!
Pappa.
Lille venn.
- Pappa, dette er Cyril og Celia. - Celia.
Jeg hadde tre barn da jeg dro, og nå har jeg fem.
Jeg er hjemme igjen nå.
Alt er bra.
Lekse fem:
Å ha håp,
er fullført.
Hopp opp, da.
SLUTT
- Personen du trenger... - Er Nanny McPhee.
- Nanny McPhee. - Personen du trenger, er Nanny McPhee.
SLUTT Norwegian