Řekli mi, že seš ten pravej.
Chlap, co prodá cokoli.
- To řekli? - Jo.
To jsem já.
Pas USA.
Nejcennější kus papíru na světě, a my si ho vyrábíme sami.
Je vymakanej.
To posoudím já.
Ujde.
Co Omar? Ten „přízrak“?
Neutrhne ti za to hlavu?
Vím, že město patří jemu.
Osobně to schválil.
To zkoušej nakecat komu chceš, ale mně ne.
Chceš říct, že lžu?
Tváří v tvář bouchačce?
Jsi blázen, jestli mi nevěříš.
Něco ti vysvětlím.
Na tomhle světě toho moc nemiluju,
ale to, co miluju, nesvěřím nikomu.
Teď jich koupím 50
a 500 potom, co mi Omar do očí řekne,
že mě kvůli tomuhle kšeftu nezabije.
Dokážeš to zařídit?
Nebo budeš zas kecat?
Seš blázen.
Jo, jsem blázen,
ale správnej.
JSOU TO POLDOVÉ. OKAMŽITĚ VYPADNI!
Je to past.
Sakra!
Všichni k zemi! Policie Atlanta!
Tamhle!
Sakra!
Stát!
Stát! Řekl jsem stát!
Policie Atlanta!
K zemi!
Sbohem, parchanti!
Stát!
Policie Atlanta! Sežeň mi jiný auto!
Prius? Pryč s tím krámem!
Sakra!
Obsluha. Vypadni.
Vypadni!
Debile!
Pohyb, ženská!
Uhni!
Jdeme na to.
Hej!
Sakra!
Jak se ti to líbí?
Stop! Stop!
Sakra!
Jo, bejby!
Mám tě.
Jo!
Snažil jsem se bejt milej.
Tak podle tebe jsem blázen? Ne, jsem totální magor.
Ví někdo, kde je Černá mlátička?
Tak jo, sejmeme ty šmejdy!
Cíl je ve druhým patře. Změna.
Assfaci, já a ty to obejdeme zezadu.
Rozumím. Ať si vás naši nespletou.
Pamatujte si, že jestli hodí granát,
do pěti vteřin ho musíte sebrat a hodit zpátky.
Už letí.
Tohle není hra, pánové, to je skutečnost.
- Buďte stále ve střehu. - Rozumím.
Jak se má dnes ráno můj král?
Dobře. Je mi fajn, zlato.
Plýtvá svým královským talentem doma, jak vidím.
Nepřátelé na deváté.
Jestli to myslíš sarkasticky, tak já ne.
Teď právě operuju v utajení.
Koplá!
- Můžeme si promluvit? - Za vteřinu, zlato.
- Tys mi řekl „zlato“? - Neřekl.
Mlč, Assfaci. Mluvím se svou dámou.
Dělej, co máš. Sleduj toho snajpra.
Hlídá někdo toho snajpra?
- Bene, no tak. - Teď se to nehodí.
Stop. Ang, nezačínej.
Je mi líto, pánové, Bena potřebuje skutečný svět. Pa.
Neblbni. Dej mi ten joystick.
Vrať mi ho. Podívej se, co děláš.
Dost. Vážně. Dostaň mě odtamtud.
Schovej mě do bunkru. Ty mě...
Páni. Stop! Hej.
Už ne, Bene.
- Ne! Ne! - To fakt bolí.
Ahoj, Angelo.
I vojáci musí včas do práce.
Podporuješ Talibán. No fakt.
Přestaň.
Je mi líto, pánové. Měl jsem v obýváku černýho ptáčka.
Neslyšel jsem ho cvrlikat.
To není fér. Víš,
musíš pochopit, jak je pro mě snadné v tom světě uvíznout.
Jako bych posledních osm hodin bojoval v Pákistánu.
Fajn, tak za prvé. „Černá mlátička“?
- To jsem já. - Co to má být?
Já s vytaženým penisem a v akci.
Bum. Bum!
Proč se směješ?
Ty samozřejmě budeš paní Černá mlátičková.
Což chce slyšet každá dívka.
To by měla.
A kdy přesně se Černá mlátička žení?
Brzy. Velmi, velmi brzy.
Vše se blíží tam, kde to chci mít. Pracuju na tom.
- Uděláš mi kávu? - Jistě.
Takže z tebe má být polda?
Ano.
Všechno mám vymyšlený. Bude to takhle.
Vstoupím na policejní akademii.
Potom budu pochůzkář.
Pak se stanu detektivem.
Z detektiva povýším na poručíka.
Tak to bude. Bum, bum, bum, bum.
Víš, že tě miluju, ať s akademií nebo bez ní, viď?
Vím, ale tohle je jiný.
Je to skvělej pocit, zlato. Všechno jsem udělal správně.
Řekls mému bratrovi, že ses tam přihlásil?
Budu upřímný, a nezlob se pro to na mě,
ale řeknu, co chci.
S tvým bratrem to vidím takhle.
Chtěl jsem s ním mluvit,
ale vím, že mě kvůli té nehodě ignoruje.
To popálení při grilovačce nebylo zas tak vážný.
Ale už je to za mnou.
Nemusí to vědět. Nechápu, proč je to důležité.
Vážně, Bene, jestli mám být vůbec někdy paní Mlátičková...
- Černá mlátičková. - Mlátičková. Jasně.
Chci, aby byl do všeho zasvěcený.
Vy dva jste nejdůležitější muži v mém životě.
Chápu, cos právě řekla.
Promluvím s ním.
Dej mi pusu.
Platí. Víš, co nás večer čeká, ne?
- Ano. - Co?
- Večeře. Jo. - Večeře u Dominika.
Romantická večeře následovaná sladkým milováním
ve zvrhlém stylu.
Správně. Ve zvrhlém stylu.
Zvrhlý styl? Co to děláš?
To dělá Rihanna na tom videu.
Nezdá se mi, že je to ono.
Je to ono. Je to hrozně sexy.
- Jo? - Ano.
Vlastně jsem to viděl v Kámasútře.
Říká se tomu „Zpěněný lotus“.
Jen co s tím skončím, čeká tě Kawasaki.
- Nevím, co to je. - Nastartování.
Co myslíš, že přijde na konec?
- Budu hádat. - Co?
- Černá mlátička. - Správně. Bum. Bum!
Hele, vypni si mikrofon. Je to trapný.
Proto si říkáš Černá mlátička?
Já myslel, že to souvisí s Thorem z Avengers.
Ne. Bene.
- Proč jsi tu hru nevypnula? - Tys ji nevypnul.
Blahopřeju.
Vědí o našich sprosťačinkách. Tohle chceš?
- Kvůli tobě. - To je fuk.
Honička aut? No tak.
Schválil jsem tuhle operaci se zcela jasnými pokyny.
Místo toho rozstřílíš obchoďák plný civilistů jak v nějaký pitomý videohře.
A kvůli čemu? Falešným pasům?
Já myslel, že nás to zavede k Omarovi.
No jasně.
Víš, kolik hodin jsme strávili tímhle případem?
A za dva a půl roku jsme ničeho nedosáhli, tak toho nech.
Jsi jen posedlý. Není tu žádný zločinec,
nikdo, koho můžeš použít jako výmluvu pro ignorování pravidel.
- Poručíku, tohle byl zvláštní... - Nikdo!
A zejména ne nějaký darebák, kterého předtím nikdo neviděl!
Víme, jak vypadal v devíti letech.
Zmlkni, Miggsi.
Ti Srbové nemají prsty jen v těch v pasech.
Fakt, že jsou pořád naživu, mi napovídá, že mají něco, co chce Omar.
Což nás mělo zavést přímo k němu.
Ten Marko si už najal právníka a odmítá mluvit,
až na to, že tvrdí, že padl do léčky.
Léčka? Co pokus o vraždu?
Ten šmejd mě chtěl zabít.
Ty srabíku.
Jednou tě někdo střelí do tváře
a neprůstřelná vesta ti bude na nic.
Ten právník tvrdí, že šlo o sebeobranu.
Prý jste začali střílet první.
Sebeobrana? Se vší úctou, to je kravina.
Přitáhnu ti uzdu, Jamesi.
Všichni chceme Omara, ale tihle chlapi jsou ztráta času.
To je vše. Vypadněte, všichni.
Jamesi, až příště půjde zase o Omara,
laskavě mi to řekni, jo?
Nechci, aby sis dělal starosti, Santiago.
Starosti? Jsi snad má matka? No tak, Jamesi.
Jdeš do zadní místnosti, kde není signál,
a vyjdeš s třema ozbrojenýma chlapama a motorkou.
- A já si nemám dělat starosti? - To je zásadní informace.
Když tam půjdeme bez posil, budu se bát.
Budu se bát k posrání. Chápeš?
Kdo to dal dohromady?
Já. Jasný? Dělejte, co řeknu.
Já jsem mozek, vy svaly.
„Cvaly“?
Ne, množné číslo od „sval“.
Aha.
HIGHLANDSKÁ STŘEDNÍ ŠKOLA
Odkdy je třeba bráchovo svolení?
Je její jediný žijící příbuzný, to chápu.
Její táta byl polda. Zabili ho v práci.
- To je hrozné. - Nechci se na to vymlouvat.
Mám podlejzat jejímu bráchovi jen proto, abysme spolu vycházeli?
Bylo by to snazší, ale je pořád naštvaný, že jsem ho podpálil.
- Cože? - To bylo tak.
Zatracenej propanovej ventil. Já jsem... Počkat. Počkat.
Co jsem ti říkal? Slez dolů! Slez dolů, chlapče!
Hej! Seš bílej!
Ty se nepereš.
- Co je to s tebou? - Pojď, brácho, padáme.
Hej, Ramone!
Dneska to neuděláš. Pozor.
Koplá.
Hej, Ramone!
- Ramone! - Vole, to je ochranka.
Vím, že mě slyšíš.
- Co děláš s těma klukama? - Tak zatím, Ramone.
Nemáš dnes test z angličtiny?
Myslíš, že tě nechají hrát basketbal, když ho neuděláš?
Já už anglicky umím.
Fajn. Tak si jdi. Musíš na to přijít sám.
Ale než odejdeš, představ si tohle. Jo?
Půjdeš s nimi a opiješ se.
Když jsi opilý, nemůžeš hrát basketbal.
Za jak dlouho tě vyhodí?
Řekl bych za týden.
Budeš 17letý alkoholik.
Jako alkoholik děláš, co alkoholici umí nejlíp.
Skončíš ve vězení. Jednou, dvakrát.
Potřetí dostaneš přísného soudce. Dá ti dvě možnosti.
Vězení, nebo armádu. Co si vybereš?
Armáda není tak zlá.
Máš pravdu, není.
Jenže na jedno jsi zapomněl. Na válku!
Takže skončíš v Afghánistánu.
Víš, co tam mají? Nášlapné miny!
Bum! A jsi bez nohou.
Co se stane pak? Vrátíš se sem.
Octneš se na ulici, ale nezapomeň, bez vzdělání,
bez nohou, bez práce.
Takže se vrátíš k chlastu
a celý den budeš opilý.
Když budeš celý den opilý, pokusíš se krást, protože budeš bez práce,
ale moc se ti to nepovede, protože nemůžeš utíkat.
Víš, proč ne? Protože nemáš nohy!
Nakonec budeš žít v krabici od ledničky.
Smutná záležitost. Budeš osamělý, ve stoce, bez nohou.
Tohleto chceš?
Dělej, jdeme!
Asi se vrátím dovnitř.
- Půjdeš pěšky. - Poběžím.
- Dobře. Tak jo. - Sprintem.
Protože kdybys neměl nohy, musel by ses plazit.
Dobrá, tak běž.
Jsi číslo.
Nejzabedněnější dítě v téhle škole.
Nemůžu to dělat. Nemůžu každého vychovávat.
Za tohle mě neplatí.
Celý den čekám, abych se na to mohl podívat.
VÁŽENÝ UCHAZEČI O POLICEJNÍ AKADEMII BENE BARBERE
BLAHOPŘEJEME! BYL JSTE PŘIJAT
Vzali mě!
Jsem na akademii!
Stát. K zemi.
Stůj, radši to polož, protože teď to bude jinak.
Musím zavolat Jamesovi!
Ježíši Kriste!
Nepřeháníš to, Jamesi?
Musím ten telefon vyhodit.
Nemůžeš odbýt Santiagovu mámu. Můžeš jen doufat, že ji zkrotíš.
Vím, že se mě snažíš urazit, jenže je to pravda.
Ne, to je ten šašek, co chodí s mou sestrou.
O chromozom míň, a byl by trpaslík.
Měl jsem to zatrhnout už dávno.
- Tak proč jsi to neudělal? - Zkoušel jsem to.
Ona ho miluje. Nevím, co na něm vidí.
Třeba je skvělej milenec.
Je malej, ale když spustí kalhoty, možná...
- „Co je to?“ - To pravý pro ni. Miluje to.
- Co? - To je nechutný.
Hele, ona ví, že si o něm myslíš, že je pako?
Řekls jí to?
Musím na to jinak, protože nechce,
abych se jí pletl do života.
Musím se ho zbavit.
Možná je fajn. Možná jen chce do rodiny.
Vím přesně, co chce.
- Miluju tě. - Zlato, blahopřeju.
Víš, co ti chci udělat?
- Co chceš udělat? - Pojďme nahoru.
- Ne. Ne. - Jo, jo.
Ne, protože jestli půjdeme nahoru, víš, co se stane.
Budeš si chtít vyčistit zuby. Pak si budeš chtít umýt obličej.
Pak si budeš chtít nanést krém a tak.
Buďme spontánní. Udělejme to tady.
- Chci být nezkrotný jako divoch. - Dobře.
Předvedu ti tu Kawasaki.
Hned to bude.
- Víš, co chci? - Co chceš?
Chci to bum.
Holka, snažíš se plížit dolů k...
Černé mlátičce.
- Chceš tu mlátičku? - Chci tu mlátičku.
Máš ji mít.
Dost. Nechte těch sprosťáren.
Panebože!
Zlato, volej 112! Hned!
Vypadni z mýho domu, parchante!
To je neuvěřitelný.
Angelo, co kdybych byl doopravdy vetřelec?
Namísto mého bratra, co se mi vplížil domů?
Nikdo se neplížil.
Seděl jsi ve tmě s kolou a hotdogem.
Mělas zamknout dveře, zavřít okno nebo zahradit dvorek, jak jsem ti říkal.
Přesně proto jsem tě nenechala nainstalovat poplašný systém.
Jde o to, kdo tě chrání. Tenhle pinďa?
Není pinďa!
Může být trochu jako pinďa,
malinko pinďa, ale já ho miluju, takže je to fuk.
Představuju si tě s někým, kdo má trochu větší vážnost.
S někým, kdo hraje za Falcons,
- Braves nebo dokonce za Hawks. - Braves. Jo.
Ne s tím maskotem.
Jamesi, poslouchej,
nenič mi to.
Hele, lidi.
Slyším, co říkáte. Tak toho laskavě nechte.
- Sakra, to je pan Uječený. - Jamesi...
Reagoval jsem na nepřátelskou situaci, Jamesi.
Nemám se za co stydět.
V takové situaci voláš o posily.
To nebylo volání o posily.
To byl pisklavý jekot a nastrčils do cesty moji sestru.
Odstrčil jsem ji do bezpečí.
Svítils na nás.
Různý lidi maj rádi různý věci.
Dej mu kus ledu do pusy. Ne, na hlavu.
Žádnej led na hlavu nechci, zlato.
Jsem citlivý na chlad a ty to víš.
Dej si to na hlavu,
protože ses právě sám knokautoval.
Jamesi, víš co? Ty...
Kluci, možná bychom měli...
Co?
Ještě zírá? Ať toho nechá.
Hele. Máme něco na práci, takže musíš jít.
- Nic na práci nemáte. - Máme, Jamesi.
- Pojď. Padej. - Nechal jsem tam sendvič.
Poslyš, už jdu. Zahraď ty dveře na dvorek.
Jo. Děkuju. Slibuju. Miluju tě.
Jamesi, počkej!
Můžeš prosím počkat?
Hej.
Hele...
Vím, že mě nemáš rád,
ale to je proto, že mě neznáš.
Ne, jsi na omylu. Nemám tě rád, protože tě znám.
Vsadím se, že tohle se ti bude líbit.
Dnes mě přijali na policejní akademii.
Bude ze mě polda. Celej den ti volám.
Konečně budu mít práci, na kterou budu moct být hrdý,
a Angela a ty taky.
Kdo ví, možná budeme parťáci nebo tak.
Tak jo.
Když jsem to teď vzal za správný konec, cítím,
že z tvé sestry můžu udělat počestnou ženu.
V cestě mi stojí jen jedno.
Rád bych věděl, jestli mám tvé požehnání, abych požádal Angelu o ruku.
Jamesi?
Slyšels mě?
Musím jít.
Jo, dobře.
Asi si na to musíš zvyknout, to je v pohodě.
Možná bychom se později mohli projet a probrat to?
Sakra.
Jen proto, že ses dostal na akademii,
jsi najednou připravený žádat o ruku?
Ano. Chci říct, ne!
Už jsem byl připravený.
Myslel jsem, že kdybych zvládl tu akademii,
musel bys mě akceptovat.
- Je to tak? - Chci ti jen ukázat své pravé já.
Nechci být známý jako ten, co tě podpálil.
Na moji obranu, byla to nehoda.
Snažil jsem se tě uhasit vodou, ale tys zpanikařil.
Nechci se v tom šťourat.
O to tu nejde. Chci s tebou mluvit...
Ukaž a dokaž.
Ukaž a co? Co tím...
Chceš si vzít mou sestru?
Ukaž mi, že jsi jí hoden.
A dokaž mi, že na to máš.
Jak to mám podle tebe udělat? Nerozumím.
Zítra tě vezmu s sebou na obhlídku.
Můžeš mi ukázat, co v tobě je.
A dokázat mi,
že si zasloužíš někoho tak výjimečného, jako je Angela.
Tak jo.
Děkuju.
Nemůžu se dočkat, až ti ukážu, že jsem dvakrát takový chlap, než si myslíš.
Vyzvednu tě zítra.
Dobře. Tak nashle.
Tak už mě pusť.
Bude to skvělý.
Nebudeš toho litovat.
Dobré ráno.
Jamesi!
Neříkal jsem ti, že máš zahradit dveře na dvorek?
Co tu děláš, člověče? Je šest ráno.
Dobří poldové vstávaj dřív než lumpové.
Pohni zadkem. Jdeme.
Dobře.
Jamesi, to je drzost!
Tak jo.
Jsem připravený.
Nezapomněls na něco?
Na co?
Může to být naposled, co tě Angela vidí živého.
Nechceš se rozloučit?
- Ne. - Můžou tě dnes zastřelit.
Víš to, že?
Mrtvý. Ty.
Ang?
Zlato?
James mi právě řekl, že bych mohl umřít.
Ne, ty neumřeš.
Ale jestli jo, chci, abys věděla, že tě miluju.
Ano, zlato, já vím.
Kdyby to bylo latte, bylo by to latte lásky.
Nutíš mě myslet na duhu, protože oba milujeme barvy.
Miluju, jak otvíráš a zavíráš ruce, jako opičí packy.
Vzpomínáš, jak jsme jedli tu burákovou pomazánku?
Řeklas: „Dej si ji na nos,“ a já na to: „Ne.“
Ten den jsem se do tebe zamiloval.
Dej mi pusu.
- Chci jich pět. - Pět?
Platí. Hotovo.
Běž, běž, běž.
Hele. Doufám, že neumřu, protože toho chci ještě spoustu říct,
a vím, že musíme jít, takže...
Fajn, jdeme. Koplá.
Neřekls mi, že máš takový fáro!
Co je pod kapotou? 5,7 Hemi?
Sleduj ty pneumatiky! To jsou 22palcový zetka Pirelli.
To jsou závodní gumy!
Používáš regulaci prokluzu nebo samosvor... No jo.
MĚSTSKÉ CENTRUM ATLANTA
MĚSTSKÁ POLICIE ATLANTA SLOUŽÍME SPRAVEDLNOSTI, MÍRU A SPOLEČNOSTI
Na slovíčko. Kde je tvůj tým?
Sledují situaci v terénu.
Kdo je tohle?
- Benjamin Barber. Budoucí. - Budoucí co?
Budoucí kadet akademie.
Nevěděl jsem, že je to kategorie.
Sebral jsem ho v mládežnickém klubu.
Začínám trochu s výukou a tak.
Překvapuje mě, že pustíš někoho k sobě do auta.
Začínám se řídit vaší radou.
Pouštím si k sobě lidi.
Třeba se stanu novou usměvavou tváří oddělení.
- Sedni si. - Bezva.
- Tam ne. Tamhle. - Kam chceš, abych si sedl?
Nic jsi předtím neřekl. O žádnou výuku nejde.
Ten druhý pachatel z obchoďáku je v nemocnici. Nabyl vědomí.
Vyslechne ho někdo?
Tutově ví, co se děje.
Je dost těžké mluvit se sdrátovanou čelistí.
To přežije. Poručíku...
Myslím, že se s tím srbským spojením mýlíte.
Myslíš, že vede k Omarovi?
Chlápkovi, co ho nikdo nikdy neviděl?
Nech toho, Jamesi.
Poručíku, uvidíte mě hodně... Máte na saku nějakou nit.
Omlouvám se. To bylo... Omlouvám se.
Co je to s ním?
Tumáte.
- Co je to? - Zřeknutí se práv.
Podepiš to.
To není jen tak. Co tam stojí?
Stojí tam, že když si sežehneš tvář
nebo si prorazíš hrudník tyčí
nebo si náhodou píchneš hepatitidu typu C
nebo se tak vytočíš, že se budeš chtít odbouchnout,
nebudeš skuhrat a žalovat město.
Město to nemá zapotřebí. Město je na dně.
Je to nutné?
- Jdete s ním ven? - Ano.
Tak je to nutné.
Zůstaň tu.
Jednotko 220-C, začněte na Piedmontské a Peachtree.
Jednotka 260 je na výjezdu, kód 12.
Hele, Gino.
Dávej mi všechny dnešní 126. Všechno.
Čím ujetější, tím lepší. Posílej to přímo mně.
Chceš 126?
Jo. Čím otravnější, tím lepší. Udělej to.
Co to děláš s mými brýlemi?
Chtěl jsem si je zkusit.
- Obleč si to. - Co je to?
Jamesi!
Neřekls mi, že dostanu do auta bundu.
Co má znamenat to těsný triko?
To je funkční značkový triko.
Udržuje mý tělo suchý. Nasaje vlhkost.
- Obleč si tu bundu a nesvlékej ji. - Dobře.
Nesvleču. Ani se v ní nebudu potit.
Tohle udrží tělo v suchu. Saje to.
- Jdeme. - Počkat. Navleču si rukavice.
- Jdeme. - Já věděl, že budu potřebovat rukavice.
Nepotřebuješ je. Jdeme.
Dobře.
Počkat. Mám policejní bundu.
Jamesi! Hádej, co se právě stalo.
To je ono.
Opravdová akce.
Tvrdý, drsný ulice.
Jsem stoprocentně připravený. Mluvím vážně. Pusť mě na to.
- Buď zticha. - Prosím?
Moc mluvíš.
Sklapni.
Dnes je tvůj „Training day“.
Něco ti o tom filmu řeknu.
Je to pořádná motivace.
Ukážu ti, co se na ulicích děje.
- Co znamená být tady poldou. - Dobře.
Ale musíš mě poslouchat.
Uděláš všechno, když řeknu, tak, jak řeknu, a tak rychle, jak řeknu.
Žádný drzý řeči, žádný odmlouvání, žádný otázky.
Chci, abys do toho skočil. Slyšíš?
Mám něco říct, nebo...
Jsou jistá pravidla, chápeš?
Nedotýkej se pachatelů,
pokud je nezatýkáš.
Není důvod vyhrotit jakoukoli situaci.
Zachovej klid, a jestli jsou v přesile,
- vždycky volej o posily. - Vždycky.
Ne někdy.
Vždycky. Mám to.
Máš jeden jediný den, abys mi ukázal, co v tobě je.
Když na mě uděláš dojem,
můžu za tebe na akademii ztratit slovo.
Hele, Jamesi...
Nehraj si takhle se mnou.
Dej sem ruku.
Ty to neděláš?
Dobrý. Jo.
Tak fajn.
Takže na čem dnes děláme? Na Omarovi?
Jak víš o Omarovi?
Slyšel jsem, jak se o něm na stanici bavíte.
Jak ten Omar vypadá? Má nějakou jizvu a tak?
Nikdo neví, jak vypadá. Ani jeho lidi.
V tom je jeho moc. Zabil každýho, kdo ho kdy viděl.
Jednotko 19, kód 126 v běhu, Delaceyova a Leewardova.
Majitel hospody si stěžuje na nelegální parkování motorek.
Jednotka 19, rozumím.
To je ono?
To je ono.
Schyluje se k tomu.
Nech mě spustit sirénu.
Žádná siréna.
- Tohle je siréna. - Není.
Co je to? Co?
To byl kufr.
To je pěkně hloupý, honit padouchy s otevřeným kufrem.
Vypadá to, jako když nevíme, co děláme.
Věc se má takhle.
Ten majitel hospody si pořád stěžuje
na lidi, co parkují na místech pro handicapované a zdržují se tam.
To nebudeme trpět.
Chci po tobě tohle.
Jdi tam a donuť je odjet.
Dobře.
Měl bych něco vědět?
Kšeftujou s lidma, s drogama?
V čem jedou?
Okounějí. To je vše.
Ne. Dnes okounějí. Zítra z toho může být Gotham.
Takovouhle lůzu je třeba zavřít tady a teď, víš?
Fajn, pane Tady a teď.
- Jdi příkladem. - Dobrá.
Jak to chceš provést?
Půjdeš zpředu a já zezadu?
Metoda „hodnej polda, zlej polda“?
- Ty sám. - Nerozumím...
To je tvá šance ukázat mi, co v tobě je, jasný?
Musíš se předvést. Tohle není školní dvorek.
- Ano. - Nechoď za těmi lvy
s mňoukáním jako kotě.
Co to mělo znamenat?
To zjistíš.
Pochybuju. Bylo to fakt divný.
Jsou přece stejný.
Fajn, tak já jdu. Já jdu.
Chovat se velitelsky a získat respekt.
Dobré ráno, pánové.
Pěkný motorky.
Harley. Harleye zbožňuju.
Můžu si ji prohlédnout?
Pěkná.
Houstone, máme problém.
Nemohl jsem přehlédnout, že na poznávací značce nemáte
nálepku pro handicapované.
S vědomím toho
vás bohužel musím požádat, abyste nasedli na motorky
a opustili tento sektor.
Čemu nerozumíte?
Teď jste tomu dal.
Myslíte, že jste tvrdí, protože jste parta?
Víte, jak vypadá tvrdost?
Já jsem její definicí.
Má matka byla striptérka.
Její umělecké jméno bylo Asfalt.
Vychovala někoho z vás žena, která za peníze pleskala půlkama o sebe?
Za dolary. Ne?
To znamená, že byste v mém světě nepřežili ani den.
Řeknu vám, co se stane.
Řeknu vám, co se stane rychle, okamžitě a fofrem.
Vezmete si nějaký hygienický ubrousky
a ten sajrajt očistíte.
Mluvím jasně, pane?
To není „pán“, to je má žena.
Nevím, na co se koukáte, ale já se koukám na chlapa.
Dívám se na...
Mohla by to být ženská. Je šance, že to...
Kašlu na to, co je!
Nebudu se s vámi hádat o pohlaví tohohle.
Půjdete do vězení, protože toho už mám dost.
Co je to? Kdo nastartoval?
To je vaše motorka? Protože slyším...
Kdo je zavolal? To vy?
Někdo z vás je prozvonil?
Tak jo.
Jsme připraveni?
Jo, všechno je zařízený.
Jamesi!
- Co ta druhá věc? - A jo.
Mladík jménem Runflat ví možná něco o těch Srbech.
- Runflat? - Jo.
Ten parchant.
Zatýkám
vás všechny.
Myslíte, že si ze mě budete dělat srandu?
Budete hrát basket ve státním vězení!
Na samotkách!
Prošetřím to.
Dobře. Nashle pak.
King Kong je proti mně nula!
- Fakt? - Sakra!
Jsem lev. Dejte ty ruce pryč.
Řekl jsem, že jsem lev!
Jak se ti to líbí, co?
Hej! Nechte toho.
Pusťte mě.
Ježíši, děkuju. Pojďme.
Nedodržel jsi jedno pravidlo.
Dodržoval jsem je.
Řekl jsem nikoho se nedotýkat.
Ke konci to vypadalo zle,
ale uznej, že na vteřinu jsem to měl pod kontrolou.
- Neměl. - Měl.
- Ne, neměl! - Jamesi, to je...
Byls tak šťastnej, že mě vidíš, žes mi málem skočil do klína.
Můžeš přestat? To je Angela. Prosím.
Vím, kdo to je.
Ahoj, prdelko.
Jak to jde?
- Skvěle. - Strašně.
- Skvěle. - Strašně!
Skvašně.
Zlato, něco ti řeknu.
Čistím ty ulice tak dobře, že z nich budeš moct jíst.
Přestaň lhát.
Zlato, budu končit, protože je tu spousta práce
a ztrácíš se mi. Ale miluju tě. Ano? Pa.
Řekl jsi mé sestře „prdelko“?
Radši se neptej.
Fajn, zůstaň v autě.
Počkat, cože? Nezůstanu v autě. Jdu s tebou.
- Ne, nejdeš. - Ano, jdu.
- Ne, nejdeš. - Chci pomáhat.
Nezůstanu v autě.
Bezva. Tak jo. Nechám tě pomáhat.
Děkuju.
Hledám chlápka jménem Runflat. Potřebuju s ním mluvit.
Runflat. Jako ta pneumatika?
- To je dlouhá historie. - Dobře.
Vidíš tamhle toho kluka, co hraje basket?
- Černý triko, pruhovaný kalhoty? - Tamhle?
Jo. To je jeho bráška.
Chci jen, abys tam šel
a zjistil, kde je Runflat.
To je všechno?
Myslíš, že to zvládneš?
Ano. A potom už pojedem naostro.
Už mám dost těch ohledů.
Fajn, končíme.
Rozejděte se.
Pohyb.
Mluvím francouzsky? Běžte!
Ty zůstaň. Jak je, prcku?
„Jak je, prcku?“
O čem to mluvíš? Já nejsem prcek. Ty jo.
Nezačínej s tím, jestli to nechceš dokončit.
Začínat s čím? Kolik měříš? Asi tak metr?
Jo, ale ty víš, co udělám. Vyrostu.
Co uděláš ty? Natáhneš se? Zlatý voči!
Pochop, kluku. Já jsem chlap.
Když myslíš.
Jsem strážce zákona.
- Taky by měla přestat flirtovat. - Ronalde. Na slovíčko.
Hoď mi míč.
Co se stalo, člověče?
- Kam jdeš, Ronalde? - No tak.
Proč utíkáš, Ronalde?
Hej, to je moje auto!
Zmiz. Potřebuju ho.
Žádnej kvalt. Poslužte si.
- V pořádku. - No tak.
Proč přede mnou utíkáš, Ronalde?
Neříkejte mi tady tak. Říkejte mi Runflate, jasný?
Neříkejte mi úředním jménem.
Co víš o těch Srbech?
Kašlu na ně. Přijdou si sem, jako by jim to tu patřilo.
- Jak jsou spojený s Omarem? - S kým?
Nehraj si se mnou.
Pořád máš svorky v tý...
No tak. Bože!
Mami, maminko, mamma mia!
Ty nejsi žádnej polda.
Byl jsem jedním policistou zmocněn
zeptat se tě, kde se nachází tvůj bratr.
Tak to vybal.
Myslíš, že bráchu zase prásknu? Sotva ho pustili.
- Řekneš mi to. - Jsi na špatný adrese.
Nic ti neřeknu.
- Poprskal jsi mi rty. - Jo.
Takže půjdeš do vězení.
Řekneš mi, co chci vědět, nebo fakt skončíš špatně, Ronalde.
Zavřu tě.
To jsou kecy.
Kecy jsou mý prostřední jméno.
Můj vztah s pravdou je poněkud otřesený.
Proč se sakra třesete?
Tys mě chtěl praštit?
Sahals po mý...
Po mý zbrani? Teď se musím bránit.
Ne! Počkejte. Řeknu vám, co se děje. Sakra!
Tak jo. Vím jen tohle.
Srbové vnikli na Omarovo území. Naštval se, jasný?
Oni se snaží udělat kšeft. Čekají zásilku.
Víc nevím.
Provedu občanské zadržení.
Já taky.
- Za co? - Za vydávání se za policistu.
- Cože? - Řekls, že jsi polda. To je nezákonný.
Tak dost, kluku. Půjdu sedět za tohle.
Radši mi řekni, kde je tvůj brácha.
- Cizák chlívák! - Cože?
Cizák chlívák! Cizák chlívák!
Ukaž, upravím tě.
Nechci ti tam sahat. Cože chceš vidět mýho?
- Já tvý vidět nechci. - Jen blbne.
- Máma říká, že je to intimní. - To je můj synovec.
Snaží se osahávat malý kluky.
Chyťte ho!
Kdo má míč? Kdo hraje?
- Ukaž nám odznak! - Hraješ? Co se děje?
Odjedu odtud za pár minut.
Jen co ten trpaslík vleze do auta.
- Startuj! - Běž, prcku, běž!
Otevři dveře! To jsem já! Otevři!
Běž se vybrečet domů k mámě.
- Co ti tak trvalo? - Měli bychom jet.
Dělej. Ať to frčí!
Jak ti to šlo?
Asi by mi to šlo o moc líp, kdybych měl zbraň.
Potřebuješ zbraň k vyzpovídání dětí?
Jde o sebedůvěru.
Zbraň by mi dodala jistou sebedůvěru.
Vědomí, že ji mám pod opaskem. To chci říct.
Už jsi někdy měl zbraň?
PX-48R je výjimečně realistická. Víš?
- Čemu se směješ? - Ty mluvíš o videohře?
Ano.
Přede mnou o těch pitomejch videohrách nemluv, jasný?
To neříkej. Neříkej, že mý hry jsou pitomý.
Jsou pitomý.
Víš, za co by tě považovali v mým světě?
- Za nováčka. - Za nováčka?
Za nováčka. Máš ponětí, na jaký úrovni hraju?
Ne.
Ani netušíš.
Moje jméno se vyslovuje s tichou hrůzou a závistí.
Když vstoupím do hry, lidi šílí.
„Panebože! Černá mlátička je tu! Černá mlátička.“
Není to doopravdy.
V mým světě bys byl ztracenej.
Černá mlátička by ti nepomohla.
Ukážu ti svůj svět, jo? Ten skutečnej.
ZBRANĚ A STŘELNICE
Proč nejdeme na policejní střelnici?
Protože je jen pro poldy. Což ty nejsi.
Zatím. Zatím ne.
- Ahoj, Jamesi. - Ahoj, Val, jak je?
Dobře. Máš se?
Ujde to.
Musím dnes zacvičit nováčka.
Já jsem nováček?
- Já jsem Val. - Těší mě. Já jsem Ben. Nováček.
- Ráda tě poznávám, Bene. - Já tebe taky.
- Mají tu všechno, co potřebuješ. - Jo.
Ale je to opravdový.
Žádnej Xbox. Žádný zbraně z videoher.
- Prostě pravý. - Jasně.
Tady jsou ruční zbraně. Val ti nějakou vybere.
Berettu, Glock, co chceš.
Škoda že tu není Assface.
Protože je zastáncem zastrašovací střelby, víš?
Jsem rád, že tu není.
Proč to říkáš? Měl by tu být. Je to taky jeho svět.
Můžu si vybrat, co chci?
Jen do toho.
Dobře. Vezmu tě za slovo. Žádný „beru to zpátky“.
Co chci? Co chci...
Dělej. Tohle nejsou koblihy.
- Proč jsi tak netrpělivý? - Mám práci.
- Vteřinu. - Jdeme!
Tak jo.
Chci...
Tuhle ne. Tuhle chci.
- Chci tuhle. - Tak si ji vem.
Smith and Wesson 500. Ten mi dejte.
- Dobře. - Dobrá volba, ne?
Smith and Wesson 500.
Líbí se ti můj výběr.
- Líbí se ti to. - Tak prosím.
Bum, bum... Sakra!
- Problém? - Cítils to? Ne, žádnej problém...
V pohodě?
Můžu udělat tohle? To, jak dělaj...
Víš co?
Ty to umíš?
Dej mu radši Glock.
Dobře.
Dobrá volba, kámo.
Nedotýkej se mě.
Poplácal jsem tě. Nedotkl jsem se tě. To je rozdíl.
Tohle je dotyk. Nedotkl jsem se tě.
To by bylo.
Co je to? Sakra!
V pořádku, mám to.
- Máš to? - Mám.
- Mám ti pomoct to urovnat? - Ne, to zvládnu.
Vezmeme si příručku?
Uvidíme, co umíš.
Potřebujeme brýle nebo špunty do uší a tak?
Ne, padouši nám obvykle nedají dost času, abychom je mohli použít.
Jasně. Dobrá připomínka.
Dává to smysl a je lepší držet se reality.
Radši bych, aby to bylo skutečný. Chápeš?
- Teď doopravdy. - Jo. Dobře.
Jdeme na to.
Stát! Jak říkáš „stát“?
- Stát. - Stát.
Dobrý. Víš, co v tom je? Nehýbeš tolik horním rtem.
Já jím hýbu, takže to nevyjde tak ostře.
Chápeš, co říkám? Stát.
Stát.
- Prostě vystřel. - Vystřel.
- Střílej. - Střílej.
Všechno vyslovuješ. Chápu. Připraven? Jdeme na to.
Stát! Policie Atlanta!
Na zem! Ruce za hlavu!
Proplést prsty!
Radím ti, propleť je! Proplést!
- Tak už vystřel. - Dobře. Jo.
Připraven? Jedem.
Sakra!
Skřípl jsem se. Skřípl jsem si dlaň.
Ta muška podle mě není vykalibrovaná.
Zdá se, že jsem střílel trochu...
Jo, o cenťák nebo o dva vedle.
Jsi pravák, nebo levák?
Používals obě. Jsi obouručný.
Proto mám rád kulovnice. Jsem spíš specialista na ně.
Potřebuju obě ruce, protože horní část těla...
Zkusil bych ten kalibr 12.
Opatrně, je nabitá silnější ráží.
Jo.
To je ono. Čistič ulic. Jako ve Fallúdži.
Přesně jako tam.
Hustý, kámo.
Denzel, Training day.
Možná bys měl trochu couvnout.
Trochu kope. Víš?
Stát! Radši stůj, než ti udělám díru do zad!
Myslíš, že je to hra?
Tak dost!
Sakra!
Trochu kope.
Mám žaludek v zadku.
Jo, fakt jsi připravený pro ulici.
Tahle zbraň by měla být zakázaná.
Moc si toho všeho cením.
Žádný problém.
Tak! Jak to šlo?
Bylo to dobrý. Fakt dobrý.
Trochu jsem vyšel ze cviku, nic víc, Val.
Jsem trochu zvyklejší na sofistikovanější zbraně,
jako je granát s raketovým pohonem nebo plamenomet.
Jo, takovou exotiku nevedeme.
I když tuhle jsme tu měli pár automatů Zastava.
- Jdeme. - Moment. Měli jste Zastavy?
M92 nebo M93?
M92.
- Děláš si srandu? - Ne.
Chtěl jsem se zeptat na Černý šíp.
Myslel jsem, že řekneš tohle.
Mluvíme o srbských automatech.
M92 je dobrá zbraň, ale Černý šíp...
Řeknu ti, že ten ti urve záda.
- Srbský? - Jo, srbský.
Jak sakra víš, že byly srbský?
Protože jsem Černá mlátička. Platinová úroveň. Říkal jsem ti to.
X-Y-C-Y. Zmáčkneš je najednou a máš...
Kdo měl ty zbraně?
Dva chlapi. Jeden bílej, druhej černej.
Srbové?
Nevím.
Jeden měl přízvuk.
Jdeme.
Srbové?
- Jeden měl přízvuk? - Jo.
Kdybys to zkusila, jak by to znělo?
Co kdybys měla...
- Jdeme. - Snažím se přijít na...
- Jdeme. - Jdeme.
Co to mělo znamenat?
Počkej na mě v autě.
- Na něco jsem přišel, co? - Do auta.
Něco mě právě napadlo. Půjdu do auta.
Můžeš ho aspoň nastartovat?
Rádio nebo nic.
Co je, šéfe?
Poslyš, ti Srbové
jedou v něčem velkým. Podle mě něco prodávaj Omarovi.
Řekl bych, že armádní zbraně.
Sakra, jestli je Omar získá, je to v prdeli!
To ani náhodou.
Řekni svýmu kámošovi u policie na letišti.
Ať dává pozor na všechno zvláštní, co přichází z východní Evropy.
Neslyšels Brookse? Nemáme se kolem té věci s Omarem motat.
Máme se držet dál.
Mluvíš jako zelenáč, Santiago.
Budu myslet za nás za oba, jo?
- Zařídils tu druhou věc? - Jo, všechno je připravený.
Každou chvíli se ti ozve dispečink.
Dobře. Potřebuju se zbavit toho šaška.
Promiň.
- Co to děláš? - Promiň.
Moje chyba. Nevěděl jsem to. Nečekal jsem, že se to spustí.
Zachytil jsem stopu, viď?
- Ne. - Ale jo. Mám čuch.
Říkej si, co chceš. Já vím, že mám.
Myslíš si, že jen proto, že hraješ nějakou pitomou videohru,
jsi připravený být poldou v těchhle ulicích?
Jo, myslím.
Jsi připravený střetnout se tváří v tvář s největším lumpem v Atlantě?
Ano.
Víš, že zabíjel poldy, nevinný lidi,
dokonce členy vlastní bandy?
A stejně se mu daří přesvědčit spoustu lidí, že je duch.
Co ty, chudáku, uděláš, když narazíme na Omara?
Co se od poldy čeká.
Proč ti mám říkat, co udělám?
Co kdybychom se vrátili k tématu?
Mohl bys mi poděkovat. To by pro mě moc znamenalo.
„Děkuju ti, Bene.
Přivedls mě na stopu. Dobrej instinkt.“
- Jednotko 19, 126 v běhu... - Sklapni.
Roh Státní a Bellevue.
Nech mě říct „rozumím“. Nech mě to říct.
Prosím. No tak. Nech mě říct „rozumím“.
Něco policajtskýho.
Rozumím.
19, opakuj to, prosím.
Rozumím.
Ještě jednou, 19.
Moment. Počkat... Rozumím...
- Dej mi to. - Přestaň, neslyší mě!
Vteřinu, kámo. Nech toho!
Pusť to!
To je mý zápěstí. To není nutný.
Rozumím.
Rozumím, tentokrát doopravdy. To předtím neplatilo.
19, prosím opakuj.
Nevyjadřuješ se jasně,
protože kdybys řekl, abych řekl „to“, řeknu „to“.
Sklapni už.
Zkroutils mi zápěstí.
Ne! Sebrala všechno!
MĚSTSKÁ TRŽNICE
Sebrala mi člun!
Je tam dole a pořád něčím hází.
Chudák, už v tom zase lítá.
Vzala mi auto!
To je zase on.
Chci jen zpátky svůj život.
Cody Tillman, známý také jako Šílený Cody.
- Znáš ho? - Ne.
Tumáte!
Radši si sedni na zadek.
Ty zůstaň tady, já jdu na to.
Ne, nech mě tam jít.
- Skončils. Tenhle je můj. - Ne.
- Zůstaneš tady. - Ne. Chci s tebou mluvit.
- Ne. - Já jdu.
- Zůstaň! - Ne!
Už se řítím.
Chyť mě, Jamesi, chyť mě!
Dobrá. Dobrá.
- Co tady děláš? - Chci s tebou mluvit.
- Chci tam jít. - Šílenýho Codyho nezvládneš.
Můžu prosím taky na Šílenýho Codyho? Prosím!
Porušuju kvůli tobě všechna pravidla.
- Prosím. - Dobře.
Provedeš to správně, nebo tě odlifruju domů.
- Platí. - Běž tam. Je to brnkačka.
Sakra, ukaž a dokaž.
Neviděl jsem, jak letí, Jamesi.
Přestaň!
Házíš tu zbožím a vůbec. Nech toho!
Poslouchej. Teď si
lehneš na zem a dáš ruce za hlavu.
Hovno udělám.
Poraď si s tím! Neztrapňuj mě.
- Co mám dělat? - Svou práci!
- Copak se nesnažím? - Dělej svou práci! Běž!
Nesvlékej... Nech si šaty na sobě!
Všechno ostatní vzali. To už si můžou vzít i mý šaty.
Dostaň to pod kontrolu. Přinuť ho tě respektovat.
- Radši ho nevytahuj. - Už leze ven.
- On ho vytáhne! - Kontroluj situaci!
Co mám dělat?
- Zatkni ho. - Mám ho zatknout?
Vystavuje penis!
Ale je vybavenej.
Nemám nic.
Co to děláš? Přestaň! Dost!
Na co čekáš, Bene?
Zatraceně, má med!
- Co po mně chceš? - Aby sis přestal hrát.
To stačí. Půjdeš do vězení.
- Sladká včelka! - Nech toho. Jdeš do vězení.
No tak. Dělej svou práci.
To je policejní brutalita!
Nechte ho. Má zlomený srdce.
Počkat. Počkat.
Nikdo mu neublíží.
Skonči to, člověče.
Přestaň si hrát. Co to děláš?
Tumáš čipsy! Sežer je, šmejde!
Prohráváš.
Udělám z tebe svou děvku.
Žádnou děvku ze mně neuděláš!
No tak, Bene.
To nikam nevede.
Ne! Nech mě!
Tak dost!
Slez. Slez ze mě!
- Sakra. - Přestaň, člověče!
Nemůžu dýchat!
Jamesi, on mě dusí. To už není legrace.
Pusť tu láhev!
Prosím, nedělej to.
Tak už se zklidni!
Bene, jsi v pořádku?
Blbec.
Jsi v pořádku?
Obviň ho z opilosti, nepřístojností, kladení odporu a napadení.
Sejdeme se tam.
Myslel jsem, že to bude jiné.
Lepší.
Zajdu tam vyplnit papíry
a pak se vrátím a odvezu tě domů.
Bez obav, budeš v pohodě.
- Ahoj, zlato. - Ahoj, zlato, jak to jde?
Fajn. Jde to fajn.
Dobře.
No, je víkend a já se chystala dělat plány.
Mohli bychom jít do té nové restaurace nebo...
Zlato, nechce se mi nic podnikat.
Chci jen zůstat doma a hrát svou hru.
Nechci se ničím obtěžovat.
Něco se zvrtlo?
No tak, zlato, mluv.
Chceš vědět, co se zvrtlo? Všechno.
Nevím, jestli to dokážu.
Co se stalo?
Nejde o to, co se stalo, ale co se nestalo.
Dneska jsem potkal kluka, co byl vtělený ďábel.
Byl drzý.
Nerespektoval mě jako muže a mluvil sprostě.
Můžeme začít tady, nebo jestli chceš,
můžeme mluvit o tom, že jsem musel čelit motorkáři, který byl ženská.
Nevěděl jsem, co je. Ale měla vousy a prsa
a když jsem s ní mluvil jako s chlapem, bylo zle.
„Ty máš vousy, ne já!“
A k dovršení všeho jsem šel na farmářské trhy
a dostal se do rozepře s chlápkem jménem Šílený Cody.
Začal si tělo polévat medem
a já s ním zápasil!
Počkej moment, Bene. Řekl jsi Šílený Cody?
Jo. Co to má s čím společnýho?
Zlato, s chlápkem jménem Šílený Cody hraje James poker.
Cože? Cože?
Je to běloch s blond vlasy. Zná ho už dlouho.
Dotaz. Zlato, slyšelas někdy něco o 126?
Jo. Je to policejní kód pro nepřístojnou situaci.
Přidělují ho nováčkům. Pro legraci.
Proč?
To nic. Zlato, musím končit.
Musím jít. Zavolám později, ano? Miluju tě.
Taky tě miluju.
Já ti dám 126.
Takže já tam stojím, jo?
Ten chlap jde ke mně a říká: „Jsem nervózní, jsem nervózní.“
Povídá: „Ruce vzhůru.“
A čím je blíž, tím je menší.
Když přišel až ke mně, byl jako panenka.
Nic takovýho jsem ještě neviděl. Přijde ke mně
a snaží se mi dát náramky.
Jsem samý med a ječím: „Sladká včelka!“
Můžeme s těma 126 skončit, nebo se ten chlápek vrátí?
Ne. Skončil. Slyšíte?
Je hotovej. Úplně vyřízenej.
Mluvím vážně.
Vlastně pochybuju, že vůbec vstoupí na akademii.
Celkem vzato musím říct,
že dneska byl dobrý den.
Tak, pojedeme domů. Zachumlat tě do peřin.
Jednotko 19, 126 v běhu.
Podezřelá osoba, 55. Severní Peachtree.
Zlato, zruš tu 126.
Vlastně budu asi hodinu nedostupný.
Ne, víš co? Rozmyslel jsem si to. Rozumím.
Jednotka 19 jede na 551 Peachtree.
- Rozumím. - Rozumím.
Co sakra vyvádíš?
Řekl jsem ti, že chci být polda. Chci být polda.
Ta 126 by mohla být vážná.
Asi jsem nabral druhý dech.
Připadám si jak Action Jackson nebo co.
Jedem.
Už jsme to probrali.
- Na tuhle práci se nehodíš. - To není pravda.
Odvezu tě domů.
Takhle domů nepojedu. Ani náhodou.
Jestli to neklapne, přestanu tě otravovat, Jamesi.
Všechny ty policajtský řeči skončí.
Vlastně ještě něco.
Jestli to neklapne,
zavolám ihned Angele a řeknu jí to sám.
To je tvůj funus.
Jasně.
ZLATÝ POKOJ
Co je tentokrát za problém?
Nelíbí se mi ti chlapi. Něco tu nesedí.
Budeš potřebovat vyhazovače.
Policii už nebaví dělat to zadarmo.
Tentokrát to myslím vážně.
Ten u baru. Ten druhý, v modré bundě.
Očíhávaj si to tady už týden.
Tentokrát máš asi pravdu.
Běž do auta, nahlas kód 211
a řekni, že potřebujeme posily.
Dobře. Provedu.
Bene!
Co to děláš?
Chci s ním dát řeč.
Jdeme na to.
Všichni na zem!
Na zem! Hned!
Policie Atlanta! Zachovejte klid.
Ne, ne, ne. Žádný klid.
Pěkně to tu rozfofrujem.
- Bene! - Ano?
- Vrať se do auta. Zavolej posily. - Ne!
Hele, akce se už rozběhla.
- Já to zvládnu. - Bene!
- Dolů! - Jo.
Vstaň, bejby, nech toho. Není to doopravdy, jen naoko.
Ty si snad děláš srandu!
Vytáhneš zbraň, když koukáš na tohle?
Běž dolů, bejby. Nečekal jsem tak velký výškový rozdíl.
Děkuju. Máš u mě dýško.
Rozměním stodolarovku. Jsem tu za vteřinu.
- Radši se zklidni. - Dej tu zbraň dolů.
- Máme rukojmí. - To ne!
Jamesi, mají rukojmí.
Ty mě nezastřelíš.
Udělám to!
Jestli jo, budeš další.
- Bene! - Ano?
Ustup.
Neustoupím.
Nikdy neustupuju...
ze 126.
Tohle není fór, vole. To je doopravdy.
Máš pravdu, Jamesi, to není fór. Je to smrtelně vážné.
My to myslíme vážně.
Sklapni! Kvůli tobě nás zabijou, poldo.
Zadrž, kovboji.
Bože!
Vím, jak se odtud dostanete. Jasný?
Odlož tu zbraň.
Zapomenu na ta rukojmí a odkroutíte si kratší dobu.
- Ne! Zamítá se! - Zamítá se?
Zamítá! Nelíbí se mi to. Nechci to.
Proč...
Proč bych to dělal?
Proč tohle, když to můžeme zvládnout tady a teď.
Jeden vítěz, jeden poražený. Střílejte!
- Bene! - Střílejte! Palte!
Ty seš blázen!
Jo, jsem blázen.
Jediná věc, která zabije blázna, je kulka. Máš takovou?
Umíš zabít blázna? Zabij blázna!
Bene, padej odtamtud!
No tak, Time, co dál?
Jo, co dál, Time?
Musí se tě ptát, protože nemůžeš nic rozhodnout.
Černoch zase jednou poslouchá bělocha.
Rozhoduj se sám.
Teď zpátky k tobě, Time.
Co uděláš? Je to šachovnice.
Jsem věž. Chci ti vzít střelce,
ale nemůžu kvůli tvé královně.
Kam půjdu? Kde jsem?
Zastavím se, abys mě viděl.
Vidíš mě? Vidíš? Střílej!
- Bene! - Já toho cvoka sejmu!
Sejmi mě! Sejmi mě!
Chtěl mě sejmout!
Stát!
Šmejde, radši k zemi a střílej!
Jamesi, je to doopravdy! Je to skutečný!
Ani hnout.
Ježíši! Je to skutečný!
Pomalu, jo? Nic jsem neudělal.
Nic neříkej.
Držte mě dál od toho magora.
No tak, člověče.
- Kde mám začít? - Třeba „dobrá práce“.
Myslíš, že když jsi lepší než průměrný polda,
máš právo dělat si to po svým?
Zatáhnout toho mrňavýho civilistu na scénu probíhajícího zločinu?
Poručíku, nevěděl jsem, že to tak dopadne, fakt ne.
Ten majitel hospody volá o pomoc každou chvilku.
Šli jsme to zkontrolovat a najednou to vypuklo.
Pachatel byl postřelen, jiné oběti nejsou. Tak o co jde?
Chceš za to medaili?
Prý jsi ho vzal na střelnici.
A co ty armádní zbraně a Omar?
Ten ničemnej zrádce Santiago.
Žádný Santiago! Mám informátory stejně jako ty!
Řekl jsem, ať to necháš být.
Ale ty si děláš, co chceš.
O půlce věcí, co děláš, nic nevím.
- A ty jen řekneš „věřte mi“? - To byste měl.
Copak jsem si to nezasloužil?
Řeknu to jasně.
Můžu tě krýt jen do jisté míry.
Tak se srovnej.
Nebo tě srovnám já.
- Nastup si, skončils. - Proč?
Máme důležitější 126?
Málem mě kvůli tobě zabili!
Málem se nepočítá.
Takže jsi skončil. Jdeme.
Ne, neskončil.
Chci si promluvit, chci ještě něco říct.
Možná teď ještě nejsem polda,
ale budu. Slyšíš? Budu.
A s tím nic nenaděláš.
Snažil jsem se ti pomoct.
Přišel jsi za mnou a chtěl jsi den, abys mi ukázal, co v tobě je.
Já ti ho dal.
Není to dost dobrý.
Takže odpověď na tvou otázku je ne!
Nedám ti svý požehnání.
Nepotřebuju ho.
Tohle není Afghánistán. Nekupuju si ji za kozu.
Miluje mě.
Miluje mě celýho.
Smiř se s tím, protože tak to je.
Starám se o ni já, ty ne.
- Ty? - Já.
Ty se neumíš postarat ani sám o sebe.
Nepřežil bys tam ani den.
Myslíš, že se stanu poldou a nechám se zabít?
- Nechám ji opuštěnou? - Domluvili jsme.
Vlez do auta.
To je tvůj problém.
Proto nemáš žádnýho parťáka.
Potloukáš se tu sám, protože nikomu nevěříš.
Nakonec budeš muset někomu věřit.
Tobě nikdy.
Nikdy bych ti nesvěřil svůj život.
A život své rodiny?
Dokážeš to pochopit?
Ani nevíš, proč mě nemáš rád.
Řekni mi to! Nevíš.
Protože mě neznáš, Jamesi.
Vím, co jsi zač.
Šašek, co se vždycky snaží vykecat se z každé šlamastyky.
Ať je jak chce vážná.
To je špatný povahový rys pro policajta.
Takže pohni zadkem do auta a jedem.
- Do žádnýho auta nevlezu. - Vlezeš.
Nevlezu do žádnýho auta.
Tak jdi pěšky.
Myslíš, že jsem ještě pěšky nešel? Půjdu.
Čekáš, že tě budu prosit?
Nepros. Půjdu pěšky.
Nech mě nasednout, protože nevím, kde jsem.
Dozadu.
- Nebudu sedět vzadu. - Dozadu.
Ne.
Jamesi?
Hej, Jamesi?
Jamesi?
Mohl bych aspoň sedět vpředu, prosím?
Sklapni.
Než ti zparalyzuju pusu.
To je nezákonné. Velmi nezákonné.
- Co je? - Slyšels o Runflatovi?
Dnes ráno se na okrese udal.
Přiznal se k vandalismu. Divný. Divný.
To není divný. Je prostě vyděšenej.
Snaží se zmizet z ulice. Za tím je Omar.
Jestli jde po Runflatovi, jde rozhodně i po nás.
Možná bychom se měli tvářit nenápadně a stáhnout se.
To nikdy, jasný?
- Měj oči otevřený. - Dobrá, rozumím.
Zatracená smůla.
Sotva vylezl z lochu, už je zpátky.
Vidíš, zase nevíš, o čem mluvíš.
Runflat je venku z lapáku už asi dva roky.
Jeho brácha říkal něco jinýho.
- Au, vole! - Co říkal?
Po tomhle ti nic neřeknu.
Co říkal?
Řekl: „Myslíš, že ho prásknu, když se právě vrátil?“
Přesně tohle řekl?
Na rozhovory mám pamatováka. Vrozený talent.
Další stopa.
To je dneska už druhá,
takže si můžu hned sednout dopředu.
- Není to stopa. - Je.
Ten kluk má dalšího bratra, který dělal Omarovi šoféra, jasný?
Utekl z vazby a opustil město.
Neriskoval by návrat, kdyby to nebylo nutný.
Co podnikneme?
Já najdu toho bratra.
No tak. No tak, Jamesi, po všem, co jsem právě udělal?
- Cos udělal? - Dávám ti stopy zleva zprava!
- Ne. - Můžu ti pomoct!
Budu se držet dál. Vážně.
Zamítá se. Skončils.
Fajn. Zavez mě domů. O tohle nestojím.
- Jedu domů. - Odvezu tě.
Pojedu domů, zvednu telefon,
zavolám poručíku Brooksovi a řeknu mu, že se sám honíš za Omarem.
Uvidíme, co si pomyslí.
- To radši ne. - Ale jo.
Zavoláš poručíkovi a řekneš...
To si piš, že mu zavolám.
Ty prťavej zrádce.
Říkej mi, jak chceš. Prťavej zrádce Ben.
Hele, nevíš, kde seženu tohle?
To ne! Mám právo odmítnout obsloužit...
Buď rád, že jsem to nebyl já.
Jamesi, rozbils to sklo!
Sakra!
Co je? Pojď sem. Pohni zadkem.
- Nesahej na mě, fízle! - Co to děláš? Hej!
Není to blbost, schovávat se na místě, kde jsme tě už jednou našli, Jayi?
Schovat se všem na očích. Klasická taktika.
Radši mi řekni, kde proběhne ten srbskej kšeft,
nebo ti klasickou taktiku ukážu já.
Neřeknu nic!
Proč ses vůbec vracel, Jayi?
Stává se z toho rodinná tradice.
Řekni mi, kde to je, jinak se vrátíš do lochu postřelenej.
Myslíš, že si s tebou hraje? Že má na hraní čas?
Je to blázen. Jestli vytáhne zbraň, půjde do tuhýho.
- Řekni mu, kde uzavřou ten kšeft. - Kde to bude?
Kecy.
Kecy?
Ne, je to pravda.
Radši mi řekni, kde uzavřou ten kšeft!
Řekni nám to! Slyšíš? Řekni, kde uzavřou ten kšeft!
Na to oba zapomeňte!
Fakt? Takhle to bereš?
- Chceš ochutnat tohle? - Správně!
Chceš vidět šílence? Ukážu ti ho!
Řekni mi, kde uzavřou ten kšeft! Řekni mi, kde...
Sakra.
On mě střelil!
Pardon.
- Jo, střelil tě. - Máš sakra pravdu, že jsem tě střelil.
- A střelí tě znova. - Ne. Ne.
Protože je blázen. Nezvládnu ho.
Jsem blázen.
Neukočíruju ho. Vymkl se mi z rukou.
Chceš vidět šílence?
Ukážu ti ho! Myslíš, že je to hra?
Řekni, kde uzavřou ten kšeft! Řekni mi to!
- Dobře. - Dobře.
Ve starý továrně. V tý opuštěný na Huberový.
- Dobře. - Stará opuštěná továrna.
- V kolik? - V devět večer.
Jestli lžeš, Jayi, střelím tě do druhýho ramena.
Držte ho ode mě dál!
Chceš to ostrý?
Chceš koupit pár ostrejch?
Rozdáme si to, kámo.
Bum, prásk, bum, prásk!
Hele, probíhá to právě teď.
- V tý starý továrně na Huberový. - Sakra.
Fajn, už jedu.
Vyžádám si pořádný posily, jo?
Dobře.
Kde jsi sebral tu zbraň?
V tom klubu.
Od toho chlápka, cos ho střelil.
- Ale no tak! - Hned!
- Na! - Hele, parch...
Myslel jsem, že je zajištěná. Ale donutil jsem ho mluvit, ne?
Jo, máš velmi zajímavý vyslýchací tón.
- Příjemně vřískavý. - No jo. Jde o intenzitu.
O tu jde.
- Počkej tu na mě. - To myslíš vážně?
Jasně že vážně.
Vysadil bych tě, kdybych měl čas, ale nemám.
Sem nás dovedla moje stopa. Celý den ti pomáhám!
- Jo? - Ano.
Proto jsi právě někoho postřelil? Omylem?
To není fér.
A předtím jsi žádal podezřelého, aby tě oddělal.
Protože jsem si myslel, že je to další 126. Vždyť víš.
To není další 126, Bene.
Tohle je skutečná akce.
Takže s fórkama je konec.
Pomoc, kterou mi nabízíš, není ta, kterou potřebuju.
- Jen se snažím... - Mám tě připoutat k volantu?
To nemusíš.
Kde máš parťáka?
Vyhořel. Musel jsem ho odvézt zpátky.
- Kde jsou posily? - Asi se opozdily.
Poslyšte, nakoukl jsem dovnitř.
Všichni jsou tam, právě to probíhá.
Nebudeme čekat.
Jen pro vaši informaci, jak budu vevnitř, začnu střílet.
Celý den jsem nikoho nezastřelil.
My víme, Santiago. Jdeme.
PIZZA K VEČEŘI? VYNECHALA JSEM OBĚD. MÁM HLAD.
TO ZNÍ SKVĚLE. OBJEDNÁM JI.
TAKY SÝROVÝ TYČKY. MILUJU JE!
Tak jo. Půjdeme na to takhle. Já...
Co do háje...
To ne, sakra.
Je to tak. Klid.
Jo, překvapení.
Tohle nechci slyšet.
A-B-C-D-E-F-G-H-I-J-K-L-M-N-O-P... To nezvládnu.
Nemůžu uvěřit, že vy dva mizerové celou dobu Omara chráníte.
Dobře platí.
Žádný příspěvky, ale ty dostáváme v práci.
Mělo mě to napadnout.
Chamtivý parchanti.
Jamesi, my nic nerozdáváme.
Prodáváme, protože jsme byznysmeni.
A jdeme do toho, aby se Omar už nemusel skrývat.
Stačilo, abys to jeden den nechal plavat.
Kdybys to nechal jeden den být, nebyl bys teď tady.
Teď to pro tebe neskončí dobře.
Jo, nebuď si tak jistý.
Nechtěl jsi hrát s námi, tak jsme teď tady.
Po nás to taky není snadný, věř mi.
Panebože! Sakra!
Děkuju.
Omar oceňuje, že jste mu dodali jeho zbraně.
Co je to?
Tohle je nedořešený, ale brzy to napravíme.
Dodatečná prémie pro Omara.
- Můžem se teď věnovat obchodu? - Jo.
- Můžu vidět zboží? - Viktore.
- Takhle to nemuselo být, Jamesi. - Pěkný.
Mohl jsi z toho trochu ochutnat.
Cítím se ublíženě, protože jsme se nikdy nesblížili.
Nikdy jsme spolu nesledovali sport ani nerandili.
Musí to být těžký, být tak sám, ne?
Nemít žádnou oporu.
Víš co? Měl by ses s tím léčit,
nechceš snad strávit zbytek života...
Promiň.
Já zapomněl. Za chvíli umřeš.
Ten patří mně.
Kdo sakra jsi?
Kdo jsem?
Sakra.
Jo, musím se tomu smát.
Zejména když uvážím, že tohle je můj kšeft.
- Že to jsou mí muži. - Počkat.
Ty jsi Omar?
Správně.
Omar je zde.
Vím, co si myslíte.
Omara nikdy nikdo nevidí,
ale je tady. A proč?
To nikdo nedokáže říct, protože je to překvapení.
Přepadová inspekce.
Tak navrhuju, abyste nasadili úsměv,
protože dneska jsem se konečně rozhodl se vám ukázat.
Vítám vás.
Kde je Jay?
Jay?
Nechal jsem ho v zastavárně, protože nebyl pohotový.
Každý ví, že si potrpím na pohotovost.
Je to profesionálnější.
Není to tak, mí Srbové?
Už nějakou dobu vás pozoruju.
Ty.
Ten potlesk patří tobě.
Jo.
Snažil ses celý týden, co? Jo.
Potřebuju víc mužů, jako jsi ty.
Jsi dobrý chlap, víš to?
Jen tak dál, mladej.
Vlastně, udělej mi laskavost a dej Omarovi zbraň.
Zbraň?
Koktal jsem snad?
Chceš mě ztrapnit před mými lidmi, když jsem ti právě vysekl poklonu?
Řekl jsem, dej Omarovi zbraň.
Počkat. Myslel jsem, že Omar má skoro dva metry.
Jak vysoký je Omar teď?
Ještě někdo chce bazírovat na Omarově výšce?
Ne? Ještě někdo mě chce zkoušet?
Nečekali jsme, že tě uvidíme.
Je ale lepší uzavřít ten kšeft osobně.
Samozřejmě. Omlouvám se za toho šmejda.
A omlouvám se za tohle, protože to nejsem já.
Nechci, abyste si to mysleli, a taky je to hloupost.
Takže se omlouvám.
Nesmím zapomenout
vyjádřit zvláštní uznání Miggsovi a Santiagovi.
Jo.
Jo!
Tleskám, ne?
Tleskám?
Jo!
Mí dvojití agenti.
Od vás jsem dostal nejlepší cenu ze všech.
Jamese Paytona.
- Co si myslíš, že děláš... - Drž hubu!
Nemáš právo mluvit.
Zabiju tě.
Pro ty, kdo to neví,
James mě už nějakou dobu honí dnem i nocí.
Ale nikdy mě nechytí. Víte proč?
Protože patří k těm, co si myslí, že ví všechno nejlíp.
Podle něj někteří lidé nejsou pro jiné dost dobří,
i když je doopravdy nezná.
Rozumíte mi?
Hádej, co je dnes za den, frajere? Dneska zemřeš.
Bude to chtít nějaký dehtovaný plátno.
Mohl bych tě odprásknout.
To bych mohl.
Ale načnu tě chladnou ocelí svýho samurajskýho meče.
Mluvím o smrti z tisíce ran.
To bych rád viděl.
Co malou ukázku?
Jo, to by mě bavilo.
- Malou předváděčku. No tak. - Jo.
Dobře.
Připraven? Začínám.
Neopovažuj se.
- Musím tě říznout. - Ty mě neřízneš.
Co myslíš, že mám dělat? Musím tě říznout!
Jo!
A máš to, poldo!
Mohl bys ho píchnout víc, víc ho pořezat.
Sklapni. Nejsem žádnej bavič.
Podívaná skončila.
Teď tě odvážu.
Vy dokončíte transakci,
zatímco já si toho parchanta odvedu. Zvedni zadek.
Jdeme. Běž!
- Konečně, už to začínalo bejt trapný. - Děkuju.
Na co to sakra zíráš?
Na nic, Omare.
Ty mi teď smíš říkat Omare?
Mohli bychom jít dál?
Mý lidi ke mně musí mít respekt.
Cože?
To neudělám.
Pojď sem.
Něco vám řeknu.
Řeknu něco vám všem právě teď.
V týhle branži jde o respekt!
Nebudu tolerovat lidi, kteří ke mně nemají respekt.
Respekt se nejlíp podává za studena!
To je pomsta!
Kdo to řekl?
Tos byl ty?
Pomsta je jídlo,
které se nejlíp podává za studena.
Kdo sakra jsi?
Jsem Omar.
Kdo jsi sakra ty?
Co děláš v mým skladu?
Co se tu sakra děje? Zabijte je oba.
Pánové, prosím.
Nechceme Omara znervóznět.
Něco ti vysvětlím. Omar je v pohodě.
Víš proč?
Protože na Omara nemíří pár zbraní,
ty novej.
Je mi fuk, že se vydáváš za mě,
ať jsi kdokoli,
ale vadí mi, že tihle idioti
tomu šaškovi fakt věří!
Zeptej se tohohle chlápka, kdo je podle něj Omar.
Já nevím, prostě to bolí.
- Tys střelil Roberta? - Jasně že jsem ho střelil.
To mě podrž.
Problém je, že kdyby Omar střelil Roberta...
Sakra!
Zastřelil by ho.
Líbíš se mi, prcku. Máš koule.
Takže ty jsi Omar!
Počkej tady.
Sakra, chlape!
Vypadáš jinak, než jsem čekal.
Seš obyčejnej černoch.
Nejspíš z předměstí.
Tak to dopadá, když myslíš, Jamesi. Myšlení není tvoje parketa.
Kdybys přemýšlel,
měl bys celkovou představu. Viděl bys, kde jsi.
Rozhlídni se, Jamesi. Vidíš, kde jsi?
Jsi uprostřed největšího kšeftu se zbraněma,
jakej se v tomhle městě uskutečnil. Mohls být při tom.
Ale ty si hraješ na poldy a zloděje.
Myslíš si, žes mě hledal, ale já tě pozoroval.
Sledoval jsem tě.
Přemýšlení o tobě mě stálo spoustu času a peněz.
Spoustu peněz mě stálo,
že tví chlapi teď dělaj pro mě.
Platby jsou v pořádku, pánové?
- Ano, pane. - Přejdi na druhu stranu.
Vykašli se na sebeúctu.
Za tu si barák na Floridě nekoupíš.
Každý chce být na straně vítězů, Jamesi.
To chci pro tebe.
Ty vpředu, já ve stínu.
Mohli bychom ovládnout město.
Jo, je to tak, vidím, že jsi zvědavý.
Nabídnu ti to jednou a naposled.
Co ty na to?
Jsem Omar!
Sklapni! Nech toho, prosím tě!
Nikdo ti nevěří.
Běž tamhle.
S tebou si to vyřídím později.
No tak.
Jak to bude?
Dej ty pracky pryč.
No, snažil jsem se ho povznést.
Ale on chce strávit život ve stoce.
Asi budeme muset obnovit trest smrti.
Víš co, Omare, kašlu na to.
Můžeš mě rovnou odprásknout,
protože tady stejně zdechneme všichni.
- Jo? - O čem to mluvíš?
Ty víš o čem.
Marko mi všechno řekl.
Je to obrovskej podraz.
Tamhle v těch krabicích
jsou jen makety.
To není pravda.
Konec se ti nebude líbit.
Nakráčel jsi vstříc vlastní vraždě.
Otevřeme ty krabice a ověříme to, ne?
- Kudy mám jít? - Tudy.
To je šílený, člověče! To je šílený!
- Uklidni se! - Nemůžu se uklidnit!
Sakra! Sakra!
Jamesi, vidím zbraň!
Seber ji!
Sakra! Mám ji! Mám ji!
Selektivní palba. Jen když je cíl viditelný. Krátké dávky.
Tak už střílej! Dělej, jdeme.
Raz, dva, tři, teď!
Sakra!
Já myslel, že má zvětšený zásobník! Nemá ho!
Co to meleš?
Do háje, nemám náboje.
Co to sakra děláš?
Ve hře můžeš sebrat munici ze země!
Tohle není žádná pitomá videohra!
Počkej! Jeden mám!
- Bože! - Jdeme!
To samý na tři.
Bacha!
Zachránil jsem ti život!
- Sakra! - Právě jsem ti zachránil život!
Sakra.
Zachraň mi život a dostaň mě odtud!
- Tudy nemůžeme. - Proč ne?
Protože tam mají AK-47.
Dva poloautomaty. Nejspíš Benelli.
Podle zvuku by to taky mohla být AR-15.
- To všechno slyšíš? - To je ze hry.
Mám perfektní paměť. Jsem hráč na platinový úrovni.
Nate! Uvidíme, jak se vám to bude líbit!
- Říkej mi hurikáne. - Granát!
Co to děláš?
Máš pět vteřin, abys ho sebral a hodil zpátky.
Přestaňte házet ty zatracený granáty!
Už jsem vytáhl pojistku.
Další!
VÝBUŠNINY
Jamesi, ty prachy.
Bene, naklusej sem!
Bouchne to! Musíme pryč!
- Jsi v pořádku? - Dobrý.
Tak jo.
To je všechno?
Ujde to. Myslel jsem, že to bude větší.
Sakra!
Moje auto!
Ještě by se s ním dalo jet. Dostalo to zezadu.
Tak teď už ne.
Rozhodně se s ním jet nedá. Předtím jo,
ale po tomhle ani náhodou.
Musíme odtud vypadnout. Dělej.
Chceš sehnat taxík nebo co?
- Jdeme. - Tak jo. Dobře.
Co chtěl vůbec Omar dělat se všemi těmi zbraněmi?
Asi založit armádu a zmocnit se města.
Má na svý straně půlku poldů.
Takže jsme ho zastavili?
Prozatím.
- Hej. - Co je?
Zpomal.
Mám ty prachy, víš?
Jo, to bylo dobrý.
Podrž to. Mám mokrou ponožku.
Musel jsem šlápnout do louže.
Tohle nesnáším.
Co je to?
Sakra. Jsi postřelenej.
Já myslel, že bych to cítil, kdyby mě trefili.
Seš napumpovanej adrenalinem, takže to necítíš.
Ale mluvím vážně.
- Páni. - Co je?
Čistej průstřel.
Panebože!
Mám v noze díru!
- Jsem postřelenej! - Jo, řekl jsem to dost jasně.
Sakra! Teď to bolí!
Tak jo. Posaď se. Sedni si.
Nesednu si! Právě mě postřelili!
Necítím prsty!
- Necítím prsty! - Dej mi pásek.
Spráskáš mě, protože mě postřelili?
- Škrtidlo! - Dobře.
Musíš sehnat kus studenýho masa, třeba steak.
Musíš na to přiložit steak.
- Poslouchej! - Poslouchám!
- Jsem postřelený! - Budeš v pořádku.
Ztratil jsi trochu krve. Musím tě dostat do špitálu.
- Je tam někdo? - Uklidni se!
Dobrá, klid. Jsem klidný.
Jo.
Poručíku, máme tu problém.
Já vím. Usnadni nám to, Jamesi. Vrať se sem.
Počkat, o čem to mluvíte?
Poslyšte, Santiago a Miggs jsou zkorumpovaní.
Zvláštní, oni říkají totéž o tobě.
Marko a jeho kámoš to potvrzují.
- Cože? - Hej! Řekni mu, že jsem postřelenej.
- Zmlkni. - Dobře.
Poručíku, musíte mi věřit, tak to nebylo.
Víš, že jsem na tvé straně. Vrať se, Jamesi.
Nedělej to ještě horší. Kde jsi?
Moje noha, to škrtidlo je asi moc těsný.
- Horší už to je. - Přijede sanitka?
- Už jede? - Ne.
A zavolat ji taky nemůžeme.
Všechno budou odposlouchávat.
Co to znamená?
To znamená, že jsem sám.
Nejsi sám.
Máš mě.
Odvezu tě do špitálu.
Tak jo. Sakra.
Zastavte. Stát!
Omlouvám se, pane, ale musím zabavit váš vůz.
To ani není pravej odznak.
Jsem policejní důstojník, prosím, vystupte.
Jak mi chceš sebrat auto beze zbraně?
Máš pravdu. Pohni prdelí.
Bacha na ten svetr!
Držte se svý trávy!
Hasiči stále bojují s obrovským požárem
v opuštěném skladišti ve východní části Atlanty.
Koho to zajímá?
VÝBUCH SKLADIŠTĚ
Začneme s dvěma vaky 0 negativní.
Řekněte mi, až bude volný operační sál.
- Jamesi, chyť mě za ruku. - Ani náhodou.
Jamesi, prosím.
Na, zavolej Angele.
Řekni jí, že ji miluju. Že ji strašně miluju.
Poslala ti zprávu.
- Co říká? Přečti mi ji. - Říká...
SPĚCHEJ DOMŮ... JSEM NADRŽENÁ!!!
„Vrať se brzy domů.“
„Vrať se brzy domů“?
- Panebože! - To je dobrý. Pokračujte.
Co když už ji nikdy neuvidím, Jamesi?
- Kde je doktor? - Jsem tady.
- Doktore, umírám? - Neumíráte.
Ne, vážně.
- Co se děje, Jamesi? - Co se děje?
Je to složitý. Vím, že byste to měl hlásit,
ale potřebuju, abyste to pozdržel.
Doktore, nemůžu dýchat, asi potřebuju pár kubíků.
Chci získat čas,
abychom zajistili, že se ten, kdo to udělal,
nevrátí, aby to dokončil.
- Rozumíte mi? - Dobře.
Váš přítel ztratil trochu krve, tak mu dám něco na bolest.
Půjde na operační sál, jen co se uvolní.
Cením si toho, doktore.
Sestro, dejte mu morfin, obvažte tu ránu
a řekněte mi, až se uvolní operační sál.
Jamesi, nedáme mu trochu těch peněz, co jsme vzali?
Nevím, o čem to mluví.
Ale víš. O těch penězích.
- My jsme hotoví, doktore. - Co by udělal Ježíš?
Zmlkni, sakra!
Zpěněný lotose, kde jsi?
Našla jsem vchod do vězení a jsem pod těžkou palbou.
Assfaci 23, sejmi toho kulometníka.
Zamítá se. Příliš nebezpečné.
Jestli chceš vyhrát, musíš mě poslouchat.
- Dobře. - Tohle není hra.
Vlastně je.
Sakra! Spusťte někdo zastrašující palbu. Musím jít otevřít.
Povoluje se.
Kdo je to?
Angelo, tady Santiago a Miggs.
Můžeš, prosím tě, otevřít?
Potřebuju s tebou mluvit.
Co se stalo? Je všechno v pořádku?
- Jak se máš? - Dobře.
- Můžeme na vteřinu dál? - Jistě.
Hledáme Jamese a tvého přítele.
Nejsou náhodou tady?
Ne, už se mi nějakou dobu neozvali.
Je všechno v pořádku?
Pro tebe ne.
Počkat, lidi, slyšeli jste to?
Jo, co to sakra bylo? Co bychom měli dělat?
Měli bychom dokončit hru, volové.
Ne. Poslouchejte pozorně.
Miggsi a Santiago, vypadněte!
Neslyšíte to?
Jo, něco se tam stalo.
MORFIN
Můžu se tě na něco zeptat?
Z kolika duh se skládáš?
Protože teď právě vidím jeden, dva, tři druhy.
Řekl jsem „druhy“.
Víš co, Bene?
Přečetl jsem tě nesprávně.
Co myslíš tím „přečetl“?
Měli jsme to s Angelou těžký.
Stěhovali jsme se od pěstounů k pěstounům.
Potom, co rodiče zemřeli.
Bylo to tvrdý.
Co se týče Angely, nikomu jsem nevěřil.
Nikdo ji nedokáže ochránit jako já.
Takhle jsem uvažoval.
Změnit se je těžký.
To je dobrý. V pohodě.
Musím jí věřit o trochu víc.
Je to velká holka.
Umí si vybrat správnýho chlapa.
Páni.
A je to tady.
Mám to jako vyzváněcí tón, protože se mi to líbí.
Jak do toho mluvíš? Musíš to pošoupnout.
Zapeklitý věci.
Tvůj kámoš Assface.
Assface? To musíš vzít.
Nemůžu se dočkat, až ho poznáš. Bude se ti líbit.
- Haló? - Musím mluvit s Černou mlátičkou.
Teď právě nemůže. Je trochu uspaný.
Nikdo není ucpaný.
O co jde?
Asi má doma nějaký problém.
- Cože? - Slyším křik.
- Kdy? - Zrovna teď, je to Angela.
- Kolik hlasů jsi slyšel? - Dva. Miggsův a Santiagův.
- Seš si těmi jmény jistý? - Ano.
Děkuju, Assfaci.
Bože, co se stalo?
Teď vypadáš jak monstrum.
Miggs a Santiago dostali u tebe doma Angelu.
Cože? To ne!
Sedni si. Jsi na lécích. Nemůžeš se hýbat.
Ne, poslouchej. Uděláme tohle. Poslouchej.
Pomůžeš mi vstát. Ty, já a on.
Musíme ho vzít s sebou.
My tři tam vlítnem a nakopem jim prdel.
Tobě se nesmí nic stát. Angela by mě zabila.
Po všem, čím jsme dnes prošli, mi pořád nevěříš?
Hele, jsi pořád pod...
- Viděl jste je? - Ne. Nic jsem neviděl.
Jste si jistý?
- Pojď, musíme se tam dostat. - No tak.
Musíme se dostat... Sakra!
Měl jsi mi pomoct, Jamesi.
Mám popraskaný rty?
- Jo. - Jamesi, kámo.
Jsem tu s tvýma kámošema Santiagem a Miggsem.
Někdo tu s tebou chce mluvit.
Jsou tři a jsou ozbrojení. Nesahej na mě!
Něco ti řeknu. Jestli se jí dotkneš,
stáhnu ti kůži z hlavy, jasný?
Bojím. Bojím.
Teď vím, jak vypadáš.
Viděl jsem tvůj obličej.
Pokračuj, a sestřička to nepřežije.
- Co uděláš, Jamesi? - Co chceš?
Co chci? Chci svoje prachy.
- Jo, rozumím. - Tak dělej,
musíš sebou hodit, jinak začneme bez tebe.
Budem tam za 30 minut.
Vždyť jsme hned za rohem.
Přesně tak, ale oni to neví.
Správně. Právě vypustili hráče platinové úrovně.
Žádný podvodný kódy.
Musíš se soustředit. Drž se plánu.
- Jsem soustředěný. - Načasování musí klapnout.
- Dobře. - Musíš tam vpadnout rychle.
A dostanou nářez.
Nesahej na mě.
Určitě by se ti to líbilo.
Běž to prověřit.
- Sakra, minul jsem ho. - Bene?
- Zase ty? - Kde jsi?
Vznáším se v oblacích. Nic z toho necítím.
- Nech ho být. - Jamesi!
Omare, stát!
- Jamesi! - Doufám, že máš mý prachy.
Nech mě být.
Dost!
Pojď sem! Sem!
Bene!
Ne!
Hned jsem u tebe, zlato. Nic mi není.
Černá mlátička!
Zatáhls do toho mou sestru?
Po všem, co jsem pro tebe udělal! Vstávej! Zvedni zadek.
Budeš mě respektovat.
Tak poslouchej. Nesnažím se...
Parchante!
Bene!
Chceš ještě?
Lituju, udělal jsem hroznou chybu.
Na to je už pozdě.
Ne!
Nech mě. Dej ty ruce...
Jaký to je, být na druhý straně, co?
Furt si myslíš, že jsi lepší než ostatní,
kvůli všem těm pochvalám. Koukáš na nás spatra?
Jak ti teď je, co?
Dělej.
Pryč od mého bratra!
- Parch... - Skvělý, zlato!
Ang, za tebou.
Jamesi!
Radši pohni tou prdelkou, holka, než mě naštveš!
- Jamesi! - Pojď se mnou.
Ne!
Pusť mě!
- Omare! - Jamesi!
Nech ji jít!
Sakra, Jamesi, zklamal jsi mě.
Udělal jsem ti pěknou nabídku. Pěknou nabídku!
A tys mě odmítl.
Víš, že nemám rád zklamání.
Dobrá, zkazils mi tenhle kšeft,
ale kšefty jsou a pořád budou.
Teď tvoji nabídku přijímám.
Teď?
Ne. Teď uděláš, co ti řeknu.
Zahodíš zbraň a budeš se dívat, jak odjedu s tvou sestrou.
To se teď stane.
Víš, že to nemůžu udělat.
A co teď?
Jak se rozhodneš, Jamesi?
Zastřel ho, Jamesi!
Sklapni. Buď zticha.
Jestli nezachováš klid, donutíš mě...
- Co? Co? - Ne.
No tak, Jamesi.
Věř mi.
Čas běží!
Jak se rozhodneš?
Tak dobře.
Teď jednáš správně.
- Odkládám zbraň. - Odkládáš ji, fajn!
Sbohem, Jamesi.
Koplá.
Jak se ti líbí tenhle konec?
Sakra.
Hra skončila, šmejde.
On vstává.
Jamesi...
Jamesi, dostals ho, viď?
Pohyb.
Až když jsme opustili sklad, došlo mi, že mě postřelili.
Ale nezpanikařil jsem.
Jde sem poručík.
Co budeš teď dělat?
Jak to myslíte?
Po třech letech a všech těch přesčasech jsi ho nakonec dostal.
Nedostal jsem ho já.
Dostali jsme ho oba.
Ti dva se mi nikdy nelíbili.
Co?
Ne, já to neřeknu. Ne.
Ne. Uvidíme se v kanceláři.
- Viděls to? - Popravdě neviděl.
Neviděls, jak se na mě podíval?
- Ne. - Díval se na mě s úctou, Jamesi.
Ani jsem ti neřekl, co jsem dělal, když na mě v tom skladišti stříleli.
Hemžilo se tam lidma, ale já se soustředil na Omara...
Omare.
Aby bylo jasno,
nikdy bych tvou nabídku nepřijal.
Pořád ti unikají širší souvislosti.
Ale tys mi neunikl.
Odvezte ho odtud.
Ben se držel, ne?
Udělal na tebe dostatečný dojem?
Nezabili nás.
Takže si vedl slušně.
To byl tvůj souhlas.
Právě jsi mi dal požehnání. Slyšelas, Ang?
Jamesi, právě jsi mi dal svý požehnání.
Jamesi, nechoď... Pojď sem, Jamesi.
Zlato, musíš mi pomoct, ten morfin přestal působit.
Sakra, to bolí. Jamesi!
Nemůžu tě s tou nohou honit, ale chci tě obejmout.
Jen se podívejte, dámy. Má úžasný vkus.
Skvělý vkus, že?
- Ne. Hej... - Vydrž.
Drž se celou dobu aspoň pět metrů od toho grilu.
Jamesi, prosím tě, nezačínej.
Nemůžu uvěřit, že stojíš tady po tom, cos mi provedl.
Co jsem ti udělal, nebyla moje vina.
- Podpálils mě! - Víš co?
Přes mobil se dostanu na web
s instrukcemi, jak ten přístroj používat.
Můj gril používat nebudeš. Zpátky.
Dej mi svý wi-fi heslo.
- Ne. - Dej mi svý „ví-fí“.
Dej mi to „ví-fí“!
Podezřelý-střelen-23.
Mohl sis vybrat spoustu jiných hesel.
Letadlo. Kolo.
Tohle je příliš.
Už jsem tam, sleduj. Pusť mě k tomu.
- Uhni. Ne. - Jamesi.
No tak. Přestaň. To není nutný.
Je to hloupost.
- Ne, uhni. - Tak už mi věř!
Za pár týdnů dokončím policejní akademii.
Tohle je symbolický.
- Tak dobře. - Děkuju.
Ale musíš pustit plyn...
Pustil jsem ho před pěti minutama!
Nic mi není, Angelo!
Jsem v pořádku.
Hele, Jamesi, měl bys zavolat sousedům.
Asi jsem jim zabil psa, když jsem tam vlítnul.
Možná mám popáleniny druhýho stupně.
Pro jistotu řekněme třetího,
protože mi právě naskakují puchýře na hrudníku.