Mistik Fols, rođen sam ovde. Ovo je moj dom. -I moj. -I moj.
Vekovima natprirodna bića žive među nama.
Tu su vampiri, vukodlaci dvojnice… -Veštice. -Čak i hibridi.
Tu su oni koji ih štite… -Šta se dešava? -Imamo pitanja u vezi sa vašim sinom.
Nemate pojma s čim imate posla. -I oni koji ih žele mrtve. -Mi smo početak.
To su oni koje volimo. -I oni koje smo izgubili.
Ovo je crna magija. Donela si svoju odluku.
Sada to iskaljuju na meni. -Izvini, bako! Ne! -A tu je i Elena.
Sada je jedna od nas – vampir. Učiniću sve kako bi preživela.
Zdravo. -Zdravo. -Praviš veliku grešku. -Ne pravim.
Ako naviknem Elenu na životinjsku krv od početka… -Preteruješ. -Možda će zaobići
sve stvari kroz koje smo prošli. -Zavaravaš se. -Možda i ima šansi.
Grešiš, ma grešiš, Stefane. -Neće podneti ako povredi nekog, Dejmone.
Njeno saosećanje joj je mana sada, takođe joj je sve pojačano.
Onda moli boga da ne voli bambija previše.
Zatvori oči.
Treba joj ljudska krv, Stefane. Iz vene. -Znaš šta posle sledi.
Reci mi koji vampir nije ubio bar jednu osobu nakon preobražaja.
Reci ti meni ko se hranio zečićima, a onda je ubio desetine.
Ako ubije nekog, poremetiće se. Koliko još bola može da podnese
pre nego što isključi svoju ljudskost? -Dešava se i najboljim bar jednom.
Mi pređemo preko toga. Sto godina ili tako nešto. -Ja bih da to zaobiđe.
Neće naučiti da kontroliše krvožednost ukoliko nikad ni ne doživi krvožednost.
Šta radiš to? Prestani. -To je varanje. To je kao da daš detetu
kalkulator pre nego što nauče matematiku. -Rekoh da prestaneš.
Ne brini, zaceliće on. Veće životinje su otpornije. Uspela si.
Znam da je teško. Ali možeš ti ovo.
Šta se dešava? -Samo imamo mali nesporazum u vezi s nečim, zar ne?
I dalje ti se ne sviđa plan u vezi s životinjama. -Ne. Ja predlažem
da rasporiš nekoga i pustiš da krvari. Ti si vampir, Elena. Budi to. -Idemo li?
Vampiri jedu ljude. To je deo lanca ishrane.
Veruj mi, postaćeš jadna.
Ne mogu da uradim to. -Ovo je kao početna linija trke, zar ne?
Samo kreni sa svom snagom.
Bila sam navijačica. Na stazi sam bila užasna. -Samo se koncentriši, može li?
Možeš ti to. -Ne mogu. Samo mislim na tvoje ruke kako me drže. -Skloniću ih.
Nisam rekla da ih skloniš. Lep je osećaj. -Je li? A kakav je osećaj?
Kao da mi dodiruješ svaku nerv na mom telu. -Sve je pojačano.
Ukus, miris,
vid, dodir.
VAMPIRSKI DNEVNICI –Uspomena–
PREVOD i OBRADA: Esmir Tahirović – HeadBurn3r.
EJPRIL
Stolica je zauzeta.
„Neispravan gasovod doveo do tragedije na Jang farmi“. Zaista?
Bolje nego „Savet dignut u vazduh, policija nema osumnjičih.“
Sem ako je izvršilac pored mene. -Ne gledaj u mene. Ja uvek priznam
kada ubijem ljude. Stvarno! Prestani da me gledaš tako, Liz.
Da sam hteo da pobijem te ljude, ne bi ih digao u vazduh.
Napravio bih finu večeru.
Eksplozija je došla iz unutrašnjosti. Ovo nije slučajno. -Ti to govoriš kao
da je loše. Savet je mrtva, Liz. Za mene je to pobeda.
Znala sam neke savetnike još kada sam bila dete. Bili su mi prijatelji.
E pa, ti prijatelji su pokušali da ti ubiju ćerku. Ko je ovaj novi?
Izvinite, šerife. Zdravo. Mogu li da popričam sa vama na minut?
U vezi sa eksplozijom na Jang farmi.
Izvinite, gospodine… -Konor Džordan. -Došli ste sa inspektorima osiguranja?
Ne, ja sam kao nezavisni izvođač radova. Možemo li da popričam nasamo? -Naravno.
Hvala. -I meni je drago, g. Njuškalo.
Šta beše ovo? -Svetleći papiri.
Studentski parlament ih je napravio za uspomene. Zapališ ih u čast svih mrtvih.
Niko nije pomislio da će vatra biti malo neprikladna?
Ne bih to izvodio pred Elenom. -Kako je ona?
Valjda je dobro. -Ako mogu bilo kako da joj pomognem…
Dugujem joj. Javićeš mi, jelda? Živ sam jer je rekla Stefanu da me spasi.
Vampir je zbog mene, pa bih želeo da uzvratim uslugu ili bilo šta.
Važi. -Džeremi?
Zamisli kratku frizuru i protezu. -Ejpril? -Da.
Odlično izgledaš! Sećaš se Ejpril? Elena je… -Čuvala, da sećam se.
Da, pre nego što me je otac premestio u internat.
Tvoj otac. Bože, žao mi je zbog tvog oca.
Hvala, valjda. Ne znam kako da odgovorim na to pitanje.
Tvoj otac je bio sveštenik Jang, je li? -Da, onaj sa neispravnim gasovodom.
Izvinite. Nisam još smislila šta da kažem o tome. Baš sam čudak!
Samo, znate… Ne tugujem mnogo.
Odoh da se prijavim, ili tako nešto, valjda.
Ker, ja sam. Vratila sam se.
Možeš li da me nazoveš? Imam neke probleme oko prilagođavanja.
Šta je povod tome? -Ovo datira od tvoje godine rođenja. Proslavićemo.
Šta da proslavimo? -Tvoju prvu ishranu.
Znam da je bilo odvratno, traumatično i užasno.
Ali uspela si, svakako. Preživela si. -Ovaj…
Ne bih rekla da sam preživela. Pozlilo mi je.
Ja sam se davio mesec dana dok sam počeo da podnosim ukus.
Postaće lakše. Dok će ovo proći kô podmazano.
Nešto si živahan. -Da, jer si ti ovde.
Živa si, donekle. I prebrodićeš ovo.
Želiš li da imaš čast? -Dobro.
Gospode!
Živeli.
U pravo vreme, Dejmone. -Da, upravo smo se vratili.
Šta? -Jesi li ti to učinio? -Stolica je zauzeta. -Ali nema nikog ovde.
Pretvaraću se da tu ima neko. Jer je alternativa depresivna.
Jesi li ti pokrenuo eksploziju koja je ubila gradski Savet?
Nosim li ja majicu sa natpisom: „Ja sam digao u vazduh Savet“?
Zašto me svi pitaju to? -Jesi li? -Nisam! Još nešto?
Da. Nešto ne valja. Ne mogu da svarim životinjsku krv. -Šokantno!
Mislim da mi treba tvoja pomoć. -Naravno da ti treba.
Izaberi svoj obrok. Imaš azijsku kuhinju, meksičku…
Šta misliš na finu američku hranu? -Ne.
Bez ljudske krvi. Stefan je u pravu. Moram bar da pokušam
da prebrodim ovo, a da ne povredim nikog. -Dobro. Hajde.
Šta radiš to? -Dajem ti ono što ti treba. Popij.
Šta?! -Ti si novi vampir. Treba ti topla krvi iz vene.
Možda će ovo poslužiti. Samo nemoj kazati Stefanu.
Zašto? -Jer je davanje krvi nekako lično. -Kako to misliš? -Samo popij.
Ovo je pogrešno. Mnogo ljudi je poginulo, a mi vodimo seks.
Seks iz žalosti. Zdrav je. -Sebičan je. -Prirodan.
Sem toga, ako bih prestali da vodimo seks svaki put kada bi neko poginuo,
eksplodirali bi. -Moramo biti emotivniji. Tajlere. -Daj, bre.
Volim te. Je li to emotivno?
I ja tebe volim.
Ko je, bre, to?
Mogu li vam pomoći? -Dobro veče. Nadam se da ja vama mogu pomoći.
Popričao sam sa šerifom Forbs pre nekoliko. Zovem se Konor Džordan.
Kerol Lokvud. Znam ko ste, Konore.
Mislim da je šerif bio jasan da je tragedija na farmi bila nesrećan slučaj.
Tako vi mislite. Ja radije koristim termin „zataškano“.
Mogu li da uđem? -Mislim da to nije pametno.
Izvinite! -Hvala. Znate da to nije bila nesreća.
Svaki vatrogasac novajlija bi vam to potvrdio. -Šta ste vi? Novinar? -Ne.
Znači, 12 savetnika je mrtvo. Ti si gradonačelnica.
Zašto niste bili na sastanku? -Nije bio službeni posao grada. -Šta je onda bio?
Mama? Šta se dešava?
Mogu li vam nekako pomoći? -Možda. Kako ste? Ja sam Konor.
Tajlere! Bože!
Tajlere, beži!
Molim te, reci da je to zadnji. -Ovi su posebno napravljeni.
Dužina, širina. Da si bio normalan vampir, bio bi mrtav.
Ovaj tip je znao šta radi. Rukavice su mu sigurno natopljene u vrbeni.
Tražio je vampira i nije oklevao ni sekunde kad ga je našao. -Nacrt…
Jesu li meci začarani? -Ne znam. Nešto jeste.
Kako se osećaš? Izgledaš malo slabo.
Dobro sam. Samo što su mi emocije pojačane.
Sve je pojačano. Samo kada vidim imena mrtvih dođe mi da plačem nedelju dana.
Nisi morala da se prijaviš. -Ljudi su umrli. Ljudi koje smo znali ceo život.
Zato sam morala.
Je li to…? -Ejpril Jang, da.
Zdravo. -Zdravo. Odavno se nismo videle.
Ne od… -Sahrane mojih roditelja. -Da.
Hoćeš li pretrpeti ovo? -Žele da pričam.
Mislim da sva deca koja izgube nekoga mogu. -Šta da kažem?
„Izvinite što moj otac nije napravio gasovod“?
Ako ne kažem ništa… Mislim, šta ako niko ne kaže ništa?
Ja i moj otac se nismo nešto slagali, ali svi zaslužuju da se ispričaju lepe
stvari o njima na sahrani.
Na sahrani moje mame svi su rekli lepe stvari.
Ispričaj ono što želiš. Ili nemoj ništa ispričati.
Ne brini za tvog oca. Svi su ga u ovom gradu voleli.
Da. Do pre dva dana.
I dalje ga vole.
Izvini, moram da idem.
Boni?
Boni, znam da si unutra. Čujem kako dišeš. Važno je.
Jesi li dobro?
Mogu li da uđem, molim te?
Kao da mi je baka ponovo umirala.
Samo zato što je nisam poslušala da ne praktikujem crnu magiju.
Imaš posla s drugom stranom. Nije pouzdano.
Igra se tvojom glavom, pokušava da te nauči lekciji. -Uspelo joj je.
Pokušala sam jutros da uradim neke osnovne čini kako bi razbistrila misli…
Samo se sve povratilo. Kao da se ponavlja.
Izvini. U užasu sam. Sedim ovde, izbegavam sve. Ispalila sam Džejmi.
Došao si ovde jer ti nešto treba, je li tako? -Da, ali može da čeka.
Stefane, dobro sam. Nisi ti od onih što samo navrate.
Ako nešto nije u redu, kaži mi. -Dobro.
Ovo te izgori što ga dodirneš. Možda je natopljeno u vrbeni,
ali ovaj nacrt… Jesi li videla nešto ovakvo?
Nije magični nacrt, ako si na to mislio.
Odakle ti to? -Mislim da imamo novog lovca na vampire u gradu.
Loš trenutak. -Tu sam, tu sam.
Gde si? -U kupatilu sam, u podrumu.
Jesi li ti na vratima? -Nisam još.
Izvinite, zauzeto je. Dejmone, požuri.
Opet ti. Obilaziš male sahrane u gradu? -Dejmone. Hvala, bogu.
Izvinite, prosula sam kafu po haljini.
Nismo se upoznali. Ja sam Konor Džordan. -Dejmon. Pazim na higijenu.
Je li sve u redu tamo? -Da, samo trenutak!
Šta te dovodi u Mistik Fols? Prodavac biblija?
Ne. Ja sam iz zaštite za životnu sredinu.
Čuo sam da imate problem sa zagađenosti. -Nisam znao.
Ja baš lako udišem.
Žao mi je što sam se zadržala. -Nema problema. -Uživaj u gradu.
Volimo posetioce, a pejzaž ubija! Smrtonosna igra reči, prerano.
Izvini.
Izvini, uplašili ste me. Isprobavala sam govor.
Jesi li doneo kesu krvi? -Reci to još malo glasnije.
Elena! -Ne mogu.
Ima ukus na… Šta je sa mnom? -Ne znam.
Možda tvoja krv dvojnice odbija preobražaj. -Umreću, je li tako?
Ne umireš. Moraš da se hraniš iz vene. -Neću da rizikujem nečiju smrt, Dejmone.
Bolje da budem mrtva. -Nemoj da misliš tako. Elena!
Bićeš dobro. Važi?
Moram da se vratim unutra.
Savršeno! -Šta je u torbi, Dejmone?
Užina. Od crkve nešto uvek ogladnim. Hristova krv, znaš.
Doneo sam Eleni. -Baš imaš nameru da bude na tvoj način? -Nije to moj način,
to je jedini način. -Ako povredi nekog, očajno će želeti da ne oseća krivicu.
Možda toliko očajno da će isključiti ljudskost. -Pa će postati rasporilac?
Ne smemo dozvoliti da bude kao ja. -Ili ne dao bog da bude nešto kao ja.
To je tvoje mišljenje. Uradiće to svakako, Stefane. Što se pre desi,
pre ćemo je vratiti na pravi put. -Jaka je. Ako joj pomognemo, preživeće.
Gladuje, Stefane! Nije mogla da svari krv danima.
Šta pričaš to? Rekla mi je da je dobro. -Lagala je.
Tvoj četvoronoški protein šejk je promašaj.
Krv iz kese takođe ne vari. Ne može ni moju krv da vari.
Uzimala je tvoju krv? -Jesam li rekao to naglas?
Jesi li dobro? -Ejpril te je tražila. Hoće da joj pomogneš s govorom.
Gde je?
Ne znam.
Šta radiš ovde, Tajlere? -Želim da ispoštujem gubitak ove zajednice.
A tu je lovac koji te juri? -Neće me lovac sprečiti da budem gde bi trebalo.
Ako se pojavi, razbiću ga.
Pre nego što počnemo sa misom, želeli bismo da se
oglase oni koji žele da ispričaju nešto o savetnicima. Znam da
je Ejpril Jang želela da kaže nešto o svom ocu. Ejpril? Jesi li prisutna?
Želi li neko drugi da kaže nešto o svešteniku Jangu?
Dođi, Elena.
Ne znam zašto mi to uvek izmami osmeh na lice.
Ne izgleda dobro. -Možda je trebalo da mi kažeš da je odbacivala izvore hrane.
Ljubomora ti ne liči, brate. -Nosi se.
Želela sam da popričam sa Ejpril ranije, bila je nervozna zbog govora.
Evo sada kada sam se popela ovde i ja sam postala nervozna.
Najgori dan ljubavi prema nekome je dan kada ga izgubiš.
Osećaš li to? -Krv.
Ne mrdajte. Ne okrećite se. Zamka.
U redu je. Držim te.
Molim vas, okrenite 42. stranu u vašoj knjizi slavopoja. Pevajmo zajedno pesmu.
Krv. Stefane, krv. Osećam je. Mnogo krvi. -U redu je.
Seti se našeg razgovora. Koncentriši se, uzvrati. Možeš ti ovo. -Šta joj je?
Gladna je. Nije se hranila. -Izvedi je onda. -Ne možemo.
Neko nas posmatra. -Odoh ja da mu otkinem glavu.
Ako uradiš to, Dejmone, rizikovaćeš da nas sve otkriješ.
Mislim da će rizik biti umanjen kada mu… znaš, otkinem glavu.
Stefane, gubim kontrolu.
Imaš deset sekundi pre nego što staromodno napadnem ovog novog.
Nemoj, Dejmone, molim te. -Tri, dva, jedan, ćao.
Čekaj, čekaj. Elena, nahrani se od mene.
U redu je. Svi će misliti da si uznemirena. Nahrani se.
U redu je. Dobro si.
Hvala ti.
Krv, mogu da je namirišem.
To je sigurno Ejpril. Moramo joj pomoći. -Ne možemo rizikovati.
Ja ću joj pomoći. -Izvinite. Želim da kažem nešto o svešteniku Jangu.
Šta ćemo sada?
U prvom razredu sam bio derište koga nije zanimao timski sport.
Nije me zanimalo ništa što me nije doticalo.
On mi je pomogao da shvatim koliko je važno biti deo tima, zajednica.
Prihvatanje samog sebe zarad…
Bože!
Ubiću tog skota. -Dejmon je već krenuo na njega. Ostanite ovde,
moram da mu pomognem. -A Ejpril? -Ja ću to srediti. Idi.
Moram da pozovem hitnu pomoć. -Dobro je.
Ceo grad je video kako je upucan. Zvaću hitnu pomoć.
Elena?
Dejmone!
Zbog čega sad to? -Znaš ti zbog čega.
Ejpril!
Nije mrtva, ali ako se nahraniš njome, ubićeš je!
Pusti me! -Pogledaj je, Elena! To je Ejpril Jang.
Nije ona neko telo da bi se nahranila! Ona ti je prijatelj!
Ona je siroče, kao ti.
I uplašena je, kao što si ti bila.
Molim vas! Nemojte me povrediti. -Neće te niko povrediti. Neće niko.
Potrebna si joj. Možeš je naterati da zaboravi sve ovo. -Zašto je uradio ovo?
Ne mogu Kerolajn, uradi ti to. -Ne, samo sama možeš to naučiti.
Ne mogu. -Možeš. Samo moraš verovati u ono što joj govoriš.
Ejpril, slušaj me. Sve će biti u redu.
Prebrodićeš ovo, kao što sam ja prebrodila.
Pomoći ću ti. Obećavam.
Biću dobro. Pomoći ćeš mi.
Gledala si sahranu odavde kako bi sama tugovala.
Bila je ovo predivna misa. Ljudi su govorili lepe stvari.
Ovo je bilo opičeno! Kako će ovo zataškati?
Pokušaj ubistva sina gradonačelnice. -Asistent svečana pomahnitao.
Šta ti se to desilo? -Devojka se malo uživela.
Lepa tetovaža.
Kakva tetovaža? -Nisi je video? Bila je ogromna. -Nije imao. -Jeste.
„Draga Ejpril, žao mi zbog ovoga kroz šta prolaziš.
Ono što sam uradio je neophodna žrtva
i plašim se da je ovo samo prva žrtva od onih što slede.
Uvek je postojalo zlo koje se raširilo Mistik Folsom,
ali sada ono veće dolazi. Moja smrt je prva u ratu koji sledi.
Videćemo se kada svi nađemo naše spasenje. Do tada, volim te. Tata.“
Pomaže u žednji.
Ljut si. -Jesam. Slagala si me.
Nisam te lagala, samo ti nisam rekla… -Ma daj, Elena. Lagala si.
Bio si presrećan jer su stvari išle kako treba… -Misliš da sam srećan?
Nisam želela da ti to upropastim. -U paklu si,
što znači da sam ja u paklu. Onda si se obratila Dejmonu za pomoć.
Da, jer sam mislila da će on razumeti.
Misliš da ja ne bih? -Stefane, molim te. Uzela si njegovu krv.
Znam da ti to ne znači mnogo, ali meni znači.
A siguran sam da je Dejmonu mnogo značilo.
Nisam želela da te povredim. Izvini…
Stvarno mi je žao. Zašto plačem?
Dosta mi je plakanja! -Emocije su ti pojačane.
Osećam kao da sam plakala otkad su mi roditelji poginuli.
Moj život je jedna večita sahrana.
Sve vreme sahranjujemo ljude, Stefane. -Znaš li šta je pojačano?
Tuga. Stalno osećam svačiju tugu.
Sva bol, osećam kao da želi da eksplodira iz mene.
Hajde.
Pođi sa mnom. -Gde? -Moramo nešto da uradimo.
Šta radimo ovde? -Ne znam. Pitaj Stefana. -Stefane, šta radimo ovde?
Dovršavamo spomen koji nismo stigli ranije.
Moramo da zacelimo, Dejmone. Izgubili smo mnogo u zadnje vreme.
Mislim da smo to umrtvili. Odbacivali smo to, šalili se,
ignorisali smo osećanja. Nikad nismo stigli da tugujemo.
Pa ćeš zapaliti svetleći papir. -Da. Moramo da uradimo ovo.
Treba da saznamo ko je ovaj lovac i šta zna o smrti Saveta.
Imamo važnijih stvari da obavimo od ovoga.
Ne, večeras nemamo.
Ovo je za mog ujaka Zeka, za prijateljicu Leksi i Alarika.
Ovo je za Viki.
Ovo je za mog oca i za Tajlerovog.
Ovo je za naše roditelje, za Viki,
Anu, Dženu i Alarika.
Nema šanse. Neću ja raditi ovo.
Ovo je za moju baku.
Ovo je za moju mamu, tatu i Dženu.
Za sve koje ste vi izgubili; za sve koje je ovaj gradi izgubio.
I za mene, valjda.
Puštaju svetleće papire u nebo. Možeš li da poveruješ?
Japanski svetleći papiri su simbol zaboravljanja prošlosti.
Evo vam novosti: mi nismo Japanci.
Znaš li šta su oni? Deca.
Kao da će spaljivanjem sveće sve ispraviti. Ili ako se pomole,
ili će se praviti kao da Elena neće završiti kao mi ostali ubilački vampiri.
Glupa, naivna, razdražujuća mala deca. Znam šta bi ti rekao:
„Od toga se bolje osećaju, Dejmone.“ Pa, šta? Koliko dugo? Minut? Dan?
Koja je razlika? Jer na kraju, kada izgubiš nekoga, svaka sveća, molitva
neće nadoknaditi činjenicu da ti je jedino ostala rupa u tvom životu
gde se taj neko do koga ti je stalo nalazio.
Da i grob. Sa urezanim datumom je po meni greška.
Hvala ti, druže. Hvala ti što si me ostavio ovde da čuvam decu.
Trebalo je odavno da odem. Nisam osvojio devojku. Sećaš se?
Zaglavio sam se ovde u borbi sa mojim bratom i čuvam dečicu.
Mnogo mi duguješ.
I ti meni nedostaješ, druže.
PREVOD i OBRADA: Esmir Tahirović – HeadBurn3r.