Dame i gospodo, slijećemo na Berlinski aerodrom Tegel.
Dobro jutro. -Jesi li spavao?
Ne. Spavat ću u hotelu.
Bit ćeš sjajan. Kao uvijek.
Razlog vaše posjete? -Kongres o biotehnologiji. Dajem prezentaciju.
G. i gđo Harris, dobrodošli u Berlin.
"Dajem prezentaciju"? -Pa, pitala je.
Dobrodošli u Berlin.
NEPOZNATI
Martine, uđi u auto. Neka on ukrca prtljag.
Što misliš da govori? -Nemam pojma.
Vidi, Kronenberger ima izložbu u subotu. -Stvarno?
Sjećaš se da smo je posjetili u Chicagu? -Da.
Hajde da se nađemo tamo u subotu, nakon mog ručka s prof Bresslerom.
Stvarno? Obećavaš? -Obećavam.
Dobrodošli u hotel Adlon. -Hvala. Uzmi ključ, draga. Ja ću srediti ovo.
Jeste li već odsjeli kod nas? -Prvi put sam u Berlinu.
Koliko sam dužan? -57, gospodine.
Dobrodošli u hotel Adlon. -Harris, apartman Eisenhower.
Čekajte! -Nešto nije u redu?
Uzeli ste sve iz taksija? -Da.
Bojim se da taj apartman nije na raspolaganju.
Kako to mislite? -Došlo je do promjena zbog sigurnosnih razloga.
Potvrdili smo rezervaciju prije dva tjedna. -Oprostite, telefon.
Zaboga! Postoji li neka druga cesta?
Hajde!
Pazi!
Čujete me?
Dr Farge!
Ne govorim njemački. -Englez ste?
Amerikanac.
Imali ste nesreću. -Nesreću?
Možete li mi reći svoje ime?
Ime? -Martin Harris.
Dr Martin Harris.
Gdje je moja žena, Liz?
Je li ranjena? Gdje je? -Sve je u redu, dr Harris.
Bili ste jedini putnik. Vaš taksi je pao u rijeku.
Srce vam se zaustavilo na nekoliko minuta.
Četvrtak je, 24. studenoga. Bili ste četiri dana u komi.
Pao sam u rijeku? Moja žena je sa mnom u Berlinu.
Gdje je? Zašto nije ovdje?
Niste imali osobne isprave sa sobom, dr Harris.
Nemojte, smirite se.
Kako možemo kontaktirati vašu ženu? Ima li mobitel?
Naravno da ima. Broj je...
Ne sjećam se. -Čega se sjećate, Martine?
Nekih detalja... dolaska na aerodrom, vožnje taksijem sa Liz.
Ne znam kako sam dospio ovamo. -Kod ovakve ozljede nema pravila.
Izgubili ste pamćenje. S vremenom će vam se vratiti.
Sâme nesreće se vjerojatno nikad nećete u potpunosti sjetiti.
Provjerit ću je li netko prijavio nestanak Martina Harrisa. -Dobro.
Iz Berlina se javljaju David Spencer i Diana Davis.
Dobra večer. Gledate BNI vijesti. Premijer je...
Ovo je za vas.
Je li me netko tražio? Moja žena?
Dođi...
Predivan je. -Drago mi je da ti se sviđa.
Poklonila mi ga je u Parizu, na našem medenom mjesecu.
Martinu, da otkrije skriveni svijet. S ljubavlju, tata
Princ Shada je stigao u Berlin na Kongres o biotehnologiji.
Dolazak princa je pokrenuo glasine da će na ovogodišnjem kongresu,
desetom po redu, biti objavljeno važno tehnološko otkriće.
Vodeći svjetski znanstvenici će se sastati u hotelu Adlon u Berlinu...
Hotel Adlon!
Ovdje sam zbog kongresa! Sestro!
Morate biti svjesni rizika. -Doktore, tu sam već četiri dana.
Žena me traži i mora da je na smrt uplašena. Moram je naći.
Potpišite otpusno pismo.
Evo vam moja vizitka. Osjetite li mučninu, vrtoglavicu
ili teškoću s govorom, odmah me nazovite. Jasno? -Hvala vam.
Dobrodošli u Adlon. Izvolite?
Gost sam hotela. Izgubio sam ključ. -U kojoj ste sobi?
U apartmanu Eisenhower. -Vaše ime? -Dr Martin Harris.
Dajte mi neku osobnu ispravu, g. Harris.
Imao sam problema. Izgubio sam pasoš.
Treba mi isprava. -Neka me netko otprati do sobe pa ću vam dokazati.
Samo trenutak.
Oprostite, imate li pozivnicu? -Nemam... hoću reći, imam.
Ja sam dr Harris. Na spisku sam. -Da provjerim.
Mislim da sam vidio suprugu. Pokušavam je naći. -G. Strauss?
Dr Martin Harris? -Da.
Na popisu ste. Ja sam g. Strauss, šef hotelskog osiguranja.
Imate li neku identifikaciju? Pasoš, vozačku dozvolu...
Nemam, ali...
Profesore Bressler!
On me pozna. Može potvrditi tko sam.
Budite strpljivi, gospodine. -Bio sam jako strpljiv.
Gospode, to je ona! Moja supruga je kraj švedskog stola.
Nije me bilo četiri dana. Ona ne zna što mi se desilo.
Smjesta me odvedite k njoj!
U redu. -Hvala.
Žena u crnoj haljini.
Oprostite, gospođo. Vaš muž je ovdje.
Liz! Gospode...
Oprostite, poznajem li vas?
Liz, što je? Oprosti mi.
Imao sam nesreću, bio sam u komi. Nisu znali tko sam.
Žao mi je.
Mora da ste me zamijenili za nekoga.
Liz, to sam ja. Martin!
Tvoj muž!
Došlo je do zabune. Ne poznam ovog čovjeka.
Martine! Evo mog muža.
Vi ste dr Martin Harris? -Pričekajte da provjerim.
Da, to sam ja.
Što se događa? To je nekakva šala?
Kakva šala? -Jer nije nimalo zabavna. -Poznaš ga? -Ne.
Tko si dovraga ti? -Tko si dovraga ti?
Ja sam njen muž.
U redu. Možete li udaljiti ovog čovjeka, molim vas?
Liz, prestani s time. -Stani. -Miči ruke s mene.
Što se događa? Reci mi. O čemu je riječ? -Udalji se!
Gospodo, molim vas. Ako ne odete, zvat ću policiju.
Zovi ih! Zovi cijelu vojsku! To je odlična ideja!
Draga, što se događa? Zašto me ponižavaš? -Vodite ga.
Želim vam ugodnu večer. -Liz! Zašto mi to radiš?
Tamo! Ono je Liz. A ja sam...
Mora da sam bio vani. Ne sjećam se.
Kao što vidite, niste snimljeni. -Dr i gđa Harris su doputovali
20. studenog u 7:40 ujutro. U 8:50 ona se prijavila u hotel,
a dr Harris je stigao u 15:00.
Što? -Hvala vam.
On nije Martin Harris. Ja sam dr Martin Harris.
Taj čovjek je varalica! -Uspio je prevariti i vašu ženu?
Mora da ju je prisilio... -Recite mi zašto to radi?
Zaboga! Nađite me na internetu!
U SAD ima 400 Martina Harrisa. -Već smo vas potražili.
Rod! Rodney Cole. Moj kolega iz Langemora i dobar prijatelj.
On će potvrditi tko sam. Nazovite ga na broj 001...
...508-146-2595.
Ovdje dr Cole. Trenutno nisam... -Žao mi je. Telefonska sekretarica.
Prof Bressler. Govorite s njim. On je razlog što sam u Berlinu.
Pozvao me na kongres da govorim o svojoj tezi... -Poznate ga? -Da.
Ne osobno, ali često smo razgovarali telefonom i razmjenjivali e-mailove.
Zašto ga ne uhapsite? -Na temelju čega?
Zato što je legalno ušao u zemlju, posjeduje sve dokumente i dijeli
hotelsku sobu sa svojom ženom? Oprostite... s vašom ženom.
Ona jest moja žena!
Našao sam dr Martina Harrisa na Univerzitetu Langemore.
Hvala! To sam vam pokušavao...
Dobro.
Čekajte, uhapsit ćete me? Želim govoriti sa svojom ambasadom.
Nažalost, Dan Zahvalnosti je. Ambasada ne radi do ponedjeljka.
G. Strauss, možemo li govoriti nasamo? -U redu.
Slušajte...
Vjerojatno ste u pravu. Nakon nesreće...
Pamćenje me vara. Zbunjen sam.
Ovo je broj mog liječnika u Berlinu.
Upozorio me da bi se ovako nešto moglo desiti.
Moram se što prije vratiti u bolnicu. Tako mi je neugodno.
Sad kažete da niste dr Martin Harris?
Ja...
Ne znam.
Odvezite ga na ovu adresu.
Stanite! Predomislio sam se.
Treba mi vaš pasoš. -Molim vas...
Policija... vrlo loše.
Ovdje dr Cole. Trenutno nisam u uredu. Ostavite poruku.
Rodney, Martin je. U Berlinu sam zbog Kongresa.
Radi se o Liz.
Ne znam što izvodi. Upleten je i jedan muškarac.
Ona...
U nevolji sam, Rode.
Pridržite vrata!
12:30 - sastanak sa prof Bresslerom na Univerzitetu.
18:00 - svečani prijem za Shadu
Prirodoslovno Tehnički Univerzitet u Berlinu
Kaže da mu nije stalo što vam je spasila život.
Kučka me koštala 20.000 eura.
Osiguranje mu odbija pokriti štetu jer nije imala dozvolu.
Kaže da ilegalni doseljenici uništavaju Njemačko društvo.
Pretpostavljam da to znači da ne zna gdje je. -Nitko ne zna.
Zahvali mu.
Oprosti. -Amerikanče, žao mi je što nismo bili od pomoći.
Mislim da znaš gdje je. Samo joj se želim zahvaliti što me spasila.
Htio sam joj dati nešto novca. Samo se želim zahvaliti.
Molim te.
Sjećaš me se? Vozila si me u taksiju. -Ne vozim taksi.
Vozila si me. Imali smo nesreću. Želim znati gdje sam se ukrcao?
Kamo sam išao? -Kako si me našao? -Tvoj prijatelj Biko.
Đina, manje pričaj, više radi. -Pusti me na miru.
Molim te pomozi mi! -Pusti me na miru.
Hvala što si me spasila.
Tražim laboratorij prof Bresslera. Imamo dogovor u 12:30. Kasnim.
Vaše ime? -Dr Martin Harris.
Pričekajte. -Profesor me pozna. Odavno smo zakazali ovaj sastanak.
Kako vam je uspjelo oploditi biljke bez pomoći insekata?
U ovom stadiju razvoja paprati...
Što radite ovdje? Zabranjen je pristup u laboratorij. Tko ste vi?
Ovaj čovjek nije Martin Harris. Ja sam dr Martin Harris!
Što je sad to? Postoje dva Martina Harrisa?
Objasnit ću. Tip se jučer pojavio u mom hotelu i predstavio kao ja.
Pozvana je policija. -Ja sam zvao policiju, kurvin sine!
Jučer je sam sebe otpustio iz bolnice. -Profesore, da zovem policiju? -Da.
Razgovarali smo telefonom! O alternativnim načinima oplodnje.
Pričao sam vam o svom ocu koji je bio učitelj i zaljubljenik u znanost.
Rekli ste mi koliko ste privrženi djeci otkako vam je umrla žena.
Dvije kćeri, zar ne? Rekli ste mi njihova imena.
Pokušavam se sjetiti. Znam ih!
Laurel... -I Lili. Blizankinje. Imaju deset godina.
Istog uzrasta kao ja kad sam rekao ocu da želim postati botaničar.
Sjećate se? Spomenuo sam da nikad nisam vidio oca sretnijeg.
Ne, to nisi bio ti! I kako smo zaključili da su nam žene hrabre?
Jer su se udale za znanstvenike. -Pričao sam o medenom mjesecu...
-U Parizu! Moja žena i ja! Ona je htjela obići sve muzeje.
A ja sam samo želio razgledati... -Politehničku Školu.
Ali inzistirala je. I tako sam vidio Leonardovog Vitruvijanskog čovjeka!
Ovo se ne događa! -Profesore, stigla je policija. -Trenutak.
Ne znam tko je ovaj čovjek, ali sve mi je oduzeo!
Morate ga uhapsiti. Hajde, uhapsite ga!
Ne mogu vjerovati da je ovo neophodno.
Vode? -Ne.
Možda ovo ne bih trebala učiniti, ali...
Moj prijatelj...
On pronalazi ljude.
Martine! Ja sam kriv. Nisam vas smio pustiti da odete.
Što mi se događa, doktore? -Konfuzija, gubitak pamćenja,
te djelomična promjena ličnosti su uobičajeni u fazi oporavka.
Neki se ljudi probude iz kome uvjereni u realnost koja ne postoji.
Dat ću vam sedativ i napraviti još jedan MR da vidim što se događa.
Ako nisam Martin Harris, zašto toliko znam o njemu?
Možda ste čitali o njemu ili ste ga jednom prije sreli.
Znate li kako je to kad polako gubite razum?
Kao borba između onoga što vam drugi kažu o vama,
i onoga što znate o sebi.
Što mislite, koja će strana pobijediti?
Zdravo, Martine. Bit će brzo gotovo.
Oprostite, kamo vodite pacijenta?
Rekli su mi da ga premjestim u američku bolnicu u Wiesbadenu.
Ne možete dok ne vidim nalog. -Imam papire. -Pokažite mi.
Hvala, puno mi je bolje.
Halo?
Vi ste Jürgen? -Da.
Poznate je? -Njegovala me je u bolnici.
I prema meni je bila dobra. -Žao mi je. Mrtva je.
Uđite. -Hvala.
Piće? -Ne, hvala.
Bio sam pripadnik STASI, Ministarstva Državne Sigurnosti.
Istočnonjemačke tajne policije? -Da.
S ponosom.
Oprostite. Zaboravio sam da ne bih smio piti.
Mi nijemci smo eksperti za zaborav. Zaboravili smo da smo bili nacisti,
a sad smo zaboravili i 40 godina komunizma. Ničeg se ne sjećamo.
Ali nije zaboravljena samo povijest. Ljudi također.
Recite mi više o medicinskoj sestri Gretchen Erfurt.
Zanimljiva priča. -Zamalo su me uvjerili da sam poludio.
Ali kad su došli po mene i kad su ubili vašu prijateljicu, znao sam.
Ne znam kako vam mogu biti od koristi. -Pomozite mi...
da dokažem tko sam.
Mogu li? -Izvolite.
Poklon od mog oca. Uvijek je nosim sa sobom.
Ovi brojevi vam nešto znače? -Ne. To je rukopis moje žene.
Dakle njoj nešto znače.
Moj raspored za ovaj tjedan. Napisao sam ga po sjećanju.
Kako je vaša žena umiješana? Možda nešto iz njene prošlosti.
Novi prijatelj ili poznanik? -Ne. -Bila je odsutna bez objašnjenja?
Ne, ništa. Znao bih.
Muževi uvijek misle... -Nije Liz. Poznam je.
-Ali ona vas ne poznaje. -Tko god mi ovo radi,
planirao je to već duže vrijeme. Imaju pasoš, kreditne kartice,
čak i obiteljske fotografije! To zahtijeva pripremu, zar ne?
Detaljno poznaju moj rad i moj odnos s profesorom...
Kao i da ćete imati prometnu nesreću
koja će omogućiti neznancu da zauzme vaše mjesto?
Ti ljudi su možda majstori, ali nisu Bogovi. Potreban mi je dokaz.
Mora da postoji dokaz. Sigurno su nešto previdjeli.
Pitanje je zašto bi željeli zauzeti vaše mjesto.
Što time dobivaju? Što vaša žena dobiva negiranjem da postojite?
Vjerujete li mi? -STASI je imao osnovno pravilo.
Pod ispitivanjem lažljivac prije ili kasnije promijeni priču.
Čovjek koji govori istinu to ne može,
ma kako nevjerojatno zvučala njegova priča. -Vjerujete li mi?
Vjerujem da govorite istinu, dr Harris.
Najprije ću nazvati vaše kolege u Langemoru. Doduše praznik je,
Dan Zahvalnosti, pa će malo potrajati. Tu je još pitanje...
Novca, naravno. -Nažalost, da. Novca.
Naravno. Izvolite, ovo je sve što imam.
Platit ću vam ostatak čim budem mogao.
Za troškove. Dajte mi 24 sata. Nazovite me sutra popodne.
Nađite vozačicu taksija. Možda će govoriti sa mnom.
Bila je prisutna kad je sve počelo. Možda nešto zna.
Već sam pokušao. -Možda smo previdjeli neki detalj.
Bio sam poznat po tome. Po obraćanju pažnje na detalje.
Đina!
Znam zašto si pobjegla s mjesta nesreće. Ilegalno si u Njemačkoj.
Da te uhvatila policija, izgnali bi te.
Želim ti ovo dati. -Ne treba. -Vrijedno je bar 5.000 eura.
Sama vidi kako je težak. Nije krivotvoren.
"Od E.H. za M.H."? -Od moje žene Elizabeth Harris,
za mene, Martina. Specijalni dar.
Što hoćeš, Martine Harrisu? -Želim da govoriš s nekim.
Neću govoriti s policijom. -Nije policajac, kunem se.
Samo mu ispričaj što se desilo. Sve čega se sjećaš.
I treba mi mjesto da prespavam.
Molim te.
Osjećajna sam. Zato me svi iskorištavaju.
Služba sigurnosti aerodroma
G. Brandt, poziv za vas.
Hans? Ja sam, Jürgen.
Iz dobrih starih vremena.
Hans, treba mi usluga.
Pokupila sam te ispred hotela Adlon. Išao si na aerodorm.
Žurilo ti se. -To je sve?
Ali tek sam stigao. To nema smisla.
Nije te prepoznala? Koliko dugo ste u braku?
Pet godina. Znam da zvuči suludo, ali je istina.
Stigli smo. Nažalost, nema lifta.
Znam. Nije hotel Adlon.
Zidovi su od kartona. Ali bolje nego ništa.
Noćas radim. Tamo možeš spavati. Imam madrac viška.
Staromodno je.
Biotehnološki Kongres
Profesor Bressler je ekspert za molekularnu botaniku...
Počasni gost, princ Shada.
Pokušaj atentata na princa Shadu.
Mogu se istuširati?
Pokušaj. Ne znam hoćeš li vidjeti. Svjetlo ne radi.
Moraš pustiti otvorena vrata da bi išta vidio.
Oprosti, samo sam... -Pozvala sam te u kuću ali to ti ne daje pravo...
Znam, oprosti. Crteži su dobri.
Želiš znati?
Ovo sam ja. Zasad imam 2.258 eura.
Kad skupim 4.000, kupit ću si dokumente. Zatim brišem odavde.
Prodaj sat. Vrijedi više nego što ti treba. -To i namjeravam.
Kako spavaš? -To nikad ne traje dugo.
Taj tip, Jürgen... -Nije ti opasan.
Dobro.
Zdravo.
Nisi sama. -Imaš li ključ? -Kasnije mi ga vrati.
Pusti ga na televizoru i ne zaboravi resetirati taksimetar.
Faca si. -Znam.
Da, spavam sa svim amerikancima koje sretnem. -Ne moraš objašnjavati.
Biko, nemoj...
Jones?
Biko!
Tko si ti? Tko si, dovraga?
Daj mi Bikove ključeve. Ne možemo ostati ovdje.
Ovaj!
Dobro si?
Taj je tip ubio sestru u bolnici. -Što? -Ubio je sestru!
Idi nalijevo! -Drži se!
Gdje je? -Ne vidim ga.
Gdje su brisači? -Lijevo!
Vozi!
Makni se s tračnica! -Pokušavam.
Hajde! Izlazi!
Trči!
Ovamo! -Maknite se!
Kud si navalio? -Vladimire! -Đina!
Klub je pun. Odmaknite se.
Đina...
Želim da znaš da nikad prije nisam vidio te ljude.
Zašto si ušao baš u moj taksi? -Volio bih da nisam, vjeruj mi.
Biko ima obitelj u Africi!
Novac više neće stizati. Nikad neće znati zašto!
Ti ljudi su zli. Već sam sretala takve.
Ubili su mi obitelj u Bosni. Zaklali su mi oca, majku i brata!
Moramo nestati. -Progone mene, ne tebe!
Ne budi glup, progone oboje! Ako su ubili Bika, i mene bi.
Jesi li gotov?
Ne pitaj.
Hvala ti.
Žao mi je što sam ti još više zakomplicirao život.
Pokušat ću to ispraviti. Obećavam.
Znam.
Nešto sam otkrio.
To je jednostavna šifra. Prvi broj označava stranicu,
drugi liniju teksta na stranici a treći riječ u toj liniji.
Koje su riječi? -Latinski nazivi biljaka. Calochortus Albus
i Umbellularia Californica. Ljiljan i lovor. Česte biljke.
Što to znači? -Ne znam.
Ni vi ni profesor Bressler ne proučavate te biljke? -Ne.
Koliko su bliski prof Bressler i princ Shada?
Vrlo. Princ financira Kongres. Obojica su progresivni.
Bressler želi iskorijeniti glad u svijetu. Izučava nove metode
agrikulture i dijeli informacije sa svima. Princ ga financira.
Zna da će svijetu trebati hrana i nakon što se sva nafta iscrpi.
Njihovi izumi će biti vrijedni zlata. -Prinčeva naprednost ga skupo košta.
Ekstremisti u njegovoj vlastitoj zemlji ga mrze. Ali on ne odustaje.
Zato je česta meta atentata.
Prije Bresslerovog govora održat će se prijem, zar ne? -Da.
To je dobar razlog da netko poželi glumiti vas, Martina Harrisa.
Šačica gostiju u malom zatvorenom prostoru sa princom Shadom.
Jürgen je možda u pravu ali to neće moći dokazati.
Morao bih pronaći Liz. -To nije dobra ideja.
Ljudi koji su je ugrabili drže se mog rasporeda. Znam gdje će danas biti.
Motrit će na nju. Što ako i on bude tamo?
Neće biti. On je na mom mjestu. Danas ima sastanak s Bresslerom.
Da? -Upravo su sjeli. -Javi mi kad krenu. Hvala.
Nakon signala ostavite poruku.
Krenuo je.
Liz. -Što radiš ovdje?
Liz, što se događa? -Jesi li lud? Moraš me pustiti na miru. -Zašto?
Jesu li te prisilili na ovo? Prijete ti? -Kako si me našao?
Kad smo stigli vidjela si plakate za ovu izložbu.
Rekla si da smo je već vidjeli, u Chicagu. Ne sjećaš se?
Ne mogu se izvući. -Dođi sa mnom. -Ne, ubili bi nas.
Nisam te smio ostaviti i ući u onaj taksi. -Ne shvaćaš, zar ne?
Ostavio si aktovku na aerodromu.
To je razlog što si otišao. Moraš je naći.
Čekaj me tamo. -Liz, stani!
Volim te.
Što je rekla? -Ne ovdje.
Moramo smjesta na aerodrom.
Ernst Jürgen? -Da.
Ja sam Rodney Cole. Dobio sam vašu poruku.
Primio sam i dvije poruke od Martina. Nešto nije u redu?
Zaboga! Ne mogu vjerovati. Jadnik...
Dobra vijest je što sam u Berlinu. Doputovao sam iz Leipziga
gdje predajem na Hochschule für Technik.
Oprostite moj loš njemački. Došao sam da čujem Bresslerov govor.
Mogao bih doći do vas. Ne, nije mi problem.
Nema problema. Znam točno gdje stanujete.
Očekujem vas, g. Cole.
Vidimo se uskoro. Doviđenja.
Rodney Cole.
Leipzig.
G Jürgen. -Dr Cole.
Kako ste? Zahvaljujem.
Piće? Imam viskija iz domaće radinosti. Dala mi ga je susjeda
nakon što joj je muž od njega oslijepio. -Ne, hvala.
Možda kave? Baš je kuham. -Ne treba, hvala.
Bili ste u vojsci?
U STASI u Istočnoj Njemačkoj.
Moj unuk će se oduševiti kad mu ispričam. Zanima ga hladni rat.
Vidi samo! Kakav je to auto? -Volga GAZ 24.
Ima tvrđe amortizere od zaprežnih kola i smrdi kao rafinerija.
Nestala je s ulica čim je pao Berlinski Zid.
Ova stvar s Martinom je vraški zapletena. Kako vas je našao?
Sasvim slučajno. -Imao je prokletu sreću. Kako mogu pomoći?
Pođimo vlastima pa ćete potvrditi njegov identitet. -Vlastima? Zaboga!
Je li tako ozbiljno? Čovjek vam dođe s pričom...
Zašto ste prihvatili njegov slučaj? -Iz radoznalosti.
To je sve? -Na svijetu nije ostalo puno stvari
koje mogu zagolicati maštu starog špijuna kao što sam ja.
Jedna stvar me još muči. Kad sam radio u Aufklärungu,
inozemnom krilu naše obavještajne agencije,
rečeno nam je da postoji tajni odred za atentate
sa sjedištem u Evropi, zvan Sekcija 15.
Profesionalni i pouzdani, radili su za svakoga tko plati.
Za javni sektor, privatni sektor... Sjajni u planiranju i efikasni.
Nikad nisu napravili grešku. Čuo sam glasine da još postoje.
Nakon što sam vas nazvao imali ste vremena. Zašto niste pobjegli?
Kuda da pobjegnem od Sekcije 15, g. Cole? Jedva hodam.
Prije Chesterfielda pušio sam po 60 ruskih cigareta na dan.
Opasne sovjetske stvarčice. Ubile su više rusa nego Staljin.
Liječnici mi kažu da ću uskoro i ja biti na popisu žrtava.
Želim znati kako vas je našao. Želim imena svih koji su upleteni.
A zatim?
Rukujemo se i vi odete kući?
Cijankalij.
Čovjek se uvijek pita hoće li imati hrabrosti da ga uzme.
Imali ste.
Najbolji od nas imaju.
Što ako se svega prisjeti? Što onda?
Mogu li vidjeti vaše isprave? -Nema ih. Imao je nesreću.
-Žao mi je. -Čekajte! Molim vas.
Kombinacija za bravu je...
2-8-0...
2-8-0-6-3-5.
Tko sam ja? -Mogu pogledati?
Ne bi smjeli biti tu. Nije sigurno. -Liz je rekla da je ovdje čekam.
Kuda ćeš?
Dobio si natrag svoj život. Drago mi je. Sad moram srediti svojega.
Đina...
Hvala ti.
To je više nego što mi treba. -Manje no što zaslužuješ.
Za sve kroz što si prošla. Hajde, uzmi.
Što ako im je rekla gdje da te nađu? -Liz? Ne bi to učinila.
-Kako znaš? -Đina... ona mi je žena.
Istina.
Pretežak je za mene.
Martine!
Bože moj. Kako si? -Rodney, što radiš ovdje?
Zvao si me. Ne sjećaš se da si mi pustio poruku?
Došao sam prvim avionom. Što ti se desilo? -Oprosti što te uplićem.
Nema problema. Prijatelji smo 15 godina. Ti bi učinio isto za mene.
Daj da ti uzmem torbu.
Gospodična! Ne mogu čekati cijeli dan.
Pomozite mi s prtljagom, molim vas. -Naravno.
Ovo još nisam doživio. Stvarno misliš da si Martin Harris, zar ne?
Što govoriš, Rod? Već dugo smo prijatelji.
Dobro znaš tko sam. Onaj drugi tip nije...
...Martin Harris? Ne, naravno da nije. Ali nisi ni ti.
Što? -Nema Martina Harrisa.
On ne postoji.
Ti si ga izmislio. Da bi ušao na Kongres.
To nema smisla. Liz...
Liz nije tvoja žena.
Oboje ste članovi profesionalnog tima. -Ne!
Ne, to je suludo. -Tvoje uspomene nisu stvarne.
Martin Harris je izmišljeni lik. Dali smo mu lažni životopis,
a ti si zatim popunio praznine.
Imala je pravo. Potpuno si se izgubio.
Sad mora raditi s tvojom zamjenom. Što misliš kako joj je?
Jednog će dana psiholozi proučavati tvoj slučaj. I hvala ti
što si uzeo aktovku s aerodroma. Ostaviti je tamo bilo je... aljkavo.
Ovo nam je poremetilo planove. Moramo smisliti što dalje.
Usput, mrtav je.
Umro je primjerno.
Bojim se da neću moći reći isto za tebe.
Žao mi je.
Iskreno mi je žao.
Rodney!
Zašto to radiš?!
Godina dana pripreme. Pokušali smo sve da te vratimo u realnost.
Znaš li koliko si nam vremena oduzeo? Dan Zahvalnosti je.
Umjesto da ga provedem s obitelji, moram ovdje čistiti za tobom
jer si udario glavu i povjerovao u svoj lažni identitet. -Reci mi...
Tko sam ja?!
Ti si profesionalni ubojica. Najbolji kojeg sam imao.
Uskoro ćeš biti samo još jedan bezimeni mrtvi narkoman.
Đina, lezi!
Đina!
Ne!
Martin Harris, oženio Elizabeth Terman 18. srpnja 2006.
Otac mu je umro 9. rujna 1987 od infarkta. -Sve sam izmislio.
Izmislio sam to da bih ubio čovjeka kojega nikad nisam sreo.
Vidi! Žig od 27. kolovoza. Bio si u Berlinu prije 3 mjeseca.
Jesi li gotov? -Skoro.
Gotovo.
Tko su ti ljudi? Mogu postati tko kod požele. -Oni?
Mi smo ubojice.
Ubit će princa Shadu. Postavio sam bombu u njegov apartman.
Trebala si me pustiti da se utopim.
Važno je ono što ćeš raditi ubuduće, Martine.
Sudionici Kongresa zauzeli su svoja mjesta za stolom.
Prof Bressler je ušao u predvorje hotela.
Profesor je stigao na recepciju apartmana Eisenhower.
Pokaži peti kat. I princ Shada je krenuo na prijem.
Počašćeni smo vašim dolaskom. -Meni je čast.
Piće? Martini mog muža je cijenjen koliko i njegov znanstveni rad.
Imate li pozivnicu? -Ne, nisam znao... -Leo, uđi!
Ne trebaš pozivnicu za svoj vlastiti prijem. -Drago mi je što te vidim.
Upoznao si domaćicu? -Ne još. -Dobra večer.
Sad mi je jasno zašto bi se netko pravio da je vaš muž.
Ovuda.
Pošalji zaštitare na sporedni ulaz.
Dajte mi torbu. -Nerado se odvajam od nje. -Možete mi vjerovati.
Strah od odvajanja.
Stavite je tamo. -Naravno. -Hvala.
Oprostite.
Pronađen tvrdi disk. Napraviti kopiju?
Tvrdi disk ima zaštitu. Upiši lozinku.
Lozinka prihvaćena.
Ovuda.
Pusti je!
Mapa ima zaštitu. Upiši lozinku.
Kopiram...
U apartmanu Eisenhower je bomba! Postavio sam je prije 3 mjeseca!
Sad ćete opet tvrditi da ste dr Martin Harris? -Ne slušate me!
Odvedite me tamo i pokazat ću vam gdje je bomba. -Usred prijema?
S princem Shadom i vodećim svjetskim znanstvenicima?
Naravno, ništa lakše!
Kopiranje završeno.
Ne lažem! Provjerite snimke s recepcije od 27 kolovoza.
Odmah! Ili će mnogi nastradati!
Idem po torbu.
Evo. Nosite je kao modni detalj.
Hvala.
U torbi su sve vaše tajne, zar ne? -Da.
Ispričavam se. Moram nešto provjeriti.
Zaustavite! Evo me. Vidite? Gledajte!
Uključi alarm. Evakuiraj hotel.
Mi ćemo odvesti princa do sporednog ulaza.
Vas dvojica ostanite ovdje i pazite da ne napuste sobu. Jasno?
Sranje!
Nađi i eliminiraj metu. Imamo ono po što smo došli. Deaktivirat ću bombu.
Zaboravi. -Kamera me snimila na dan kad smo je postavili. -Pa što?
Neću da budem povezana s eksplozijom koja nam više nije potrebna. Idi!
Lily i Laurel. Bresslerove kćeri su nazvane po biljkama.
Ljiljan i lovor. Calochortus albus i Umbellularia californica.
-Šifra iz knjige. -To su njegove lozinke.
Navodno radi na sorti kukuruza koji raste u svim podnebljima.
Revolucionaran je! Ako mu ukradu podatke i ubiju ga,
ti podaci će biti vrijedni milijarde u pogrešnim rukama.
Laurel! -Tata!
Svi će misliti da je meta bombe bio princ Shada, a ustvari je Bressler.
Slušajte! Recite Straussu da je Bressler u opasnosti. Razumijete?
Idi!
Miči se s puta!
Tata, gdje si? -Laurel!
Laurel! Hvala bogu! Gdje si bila?
Lutala je naokolo tražeći vas. -Puno vam hvala! Moramo ići. -Da.
Bože! Stvarno se ničega ne sjećaš, zar ne?
Bressler će biti na prijemu. Tamo ćemo mu ukrasti datoteke.
Klijent želi podatke s Bresslerovog kompjutera i Bresslera mrtvog.
Nitko nikad ne smije saznati što se desilo. -Kad bomba eksplodira,
izgledat će kao da je Shada bio meta a Bressler slučajna žrtva.
Nisam sve zaboravio. Sjećam se kako da te ubijem, seronjo.
Nepuna 24 sata nakon neuspjelog atentata na saudijskog princa,
nobelovac, profesor Leo Bressler, najavio je razvoj nove sorte kukuruza
koji brzo raste, dobro podnosi sušu i otporan je na nametnike.
Bit će dostupan širom svijeta bez plaćanja autorskih prava.
Odlučili smo da genetski kôd te nove sorte bude dostupan svima.
To je dar princa Shade i znanosti cijelom čovječanstvu.
Humanitarne organizacije su pozdravile objavu.
Ali agrikulturne kompanije su bile zatečene viješću.
Dionice su im već pale za 14%. Iz Berlina, Annabelle Mandeng.
Sad si slobodna da radiš što god želiš.
Claudia Marie Taylor. Sviđa mi se. -Pristaje ti.
Tko si ti? -Henry Taylor.
Drago mi je što sam vas upoznala, g. Taylor. -Hvala, također.
Prijevod AP