KAIRO, EGYPTEN
En sallad!
Jag söker nån som heter Youssef.
- Det är jag. - Du har visst ett recept på tourli?
- Tourli. - Kan vi prata om det?
- Vill du prata om tourli? - Ja.
- Okej. - Okej?
Vänta.
- Du ser fantastisk ut, Jonathan! - Säger chefskocken!
- Du har mössa och allt. - Kolla in klockan.
- Vad är det här? - Det är bara en klocka.
Hur är det med dig? Vad hände? Du bara försvann.
Jag vet. Jag vet.
Hur är arabiskan? Minns du allt?
Jag är lite ringrostig. Jag övar.
Din bror - Ahmer. Mår han bra? Är han fortfarande aktiv?
- Vad menar du? - Det vet du.
De hade sin chans och de sumpade den.
Jag vill prata med honom.
Okej.
Hittade du några tofflor åt mig?
Nej, jag letade. Egyptiska män har visst pyttesmå fötter.
Du vet vad de säger. Pyttesmå fötter, pyttesmå skor.
Det är skönt att Caro är tillbaka.
Hon och Sandy kan väl följa med till Luxor?
Nej. Det är bara för de älskande.
Jag köpte nya silverörhängen på marknaden.
Kan du lägga dem i kassaskåpet?
- Alla araber är inte tjuvar. - Jag menade inte så.
- Vi använder alltid kassaskåpet... - Jag skojar. De är tjuvar allihop.
- Hände det nåt ovanligt idag? - Ja.
- Vad då? - Jag har aldrig varit i Kairo förut.
- Allt är ovanligt. - Du vet vad jag menar.
- Andrew. Känner du dig tursam? - Väldigt.
Då går vi och kastar lite tärning.
- Träffade Jed nån? Ringde hon nån? - Ingenting alls.
Vad misstänker han? Hon är bara en dum flicka.
Om hon inte är en dum flicka så kanske det är så hon vill framstå.
- Har du tänkt på det? - Nej, det där är din värld.
Min värld betalar din värld. Glöm inte det.
Behåll Luxor, Dicky. Det här är ett tempel.
- Du är en inspirationskälla för oss. - Det är jag.
- Är du gift? - Nej.
Jag är gift. Ska jag ordna en flicka åt dig?
- Det är lätt gjort. - Det behövs inte. Tack ändå.
Det känns som om vi har mötts förut. Är det möjligt?
Det tror jag inte. Det verkar osannolikt.
- Jag tänker spela roulett. Nån mer? - Visst.
Bra idé. Vi får väl se vem som har tur.
- Den här. Här borta. - Madam.
- Ja. - Merci.
- Era insatser, tack. - Lycka till, raring.
Tack, inga fler insatser.
- Nåt att dricka, Freddie? - Ja. Whisky.
Kan jag få en whisky, tack?
- Han har den. 2476. - Okej, jag går.
Nej. Jag är gravid. Perfekt täckmantel.
Det är ingen täckmantel. Du är en gravid kvinna.
- Okej. Om du ska gå tar du den här. - Så fan heller!
- Blir det problem ringer jag. - Jag släpper inte iväg dig utan den.
Tack. Du vet väl hur man använder den?
Hur ser jag ut? "Du ser strålande ut, Angela."
Om det blir problem ringer jag.
- Du ser strålande ut. - Lägg av!
Varsågod, Freddie.
ALEXANDRIAS HAMN ÄGARCERTIFIKAT
- Ja? - Jag står i receptionen.
Jag har ett paket till mr Richard Roper.
Jag kan tyvärr inte lämna det här.
Jag behöver en underskrift. Tack.
- Sluta. Förlustsviter bryts inte... - Jag slutar när jag vill!
- Jag är med här. - Förlora på pappas casino, Freddie...
Det måste vara en metafor för nåt.
- Låt mig hämta ett glas champagne. - Ja.
- Är alla nöjda? Jag förlorar aldrig. - Upp eller ner, Dicky?
Det är nåt som inte stämmer. Hon anstränger sig för mycket.
- Vad sa Caro? - Hon har inte sett nåt.
Han bevakar mig. Det känner jag.
Var bara lugn.
Kan jag få två glas champagne? Tack.
- Jag förlorar aldrig, okej? - Freddie, du borde sluta nu.
- Har du kul? - Det är nog dags att gå hem.
- Jag vill inte gå hem. - Det är nog bäst.
Det är en stor dag imorgon. Gå och lägg dig.
Okej? Då så. Är det bra?
Han har fått lite för mycket bara.
- Vill du följa med mig? - Hon får följa med mig.
- Den här vägen. Följ med här. - Jag ska köra...
Borde inte Sandy gå istället?
Se upp för trappan.
Går det bra? Jag tror att jag kör.
In med dig. Så där ja.
Lugn, Freddie.
Så ja, Freddie.
- Då så. Ska vi sätta oss ner? - Sätta oss...
Ska vi sätta oss? Blir det bra här?
- Var är din familj, Freddie? - Det här är inte familjehuset.
- Ingen hushållerska? - Nej, de kommer på dagen.
De kommer på dagen...
Bra. Vad sägs om ett glas, Freddie?
- Ja. - Whisky?
- Med lite vatten i? - Ja.
Varsågod.
Jo, Freddie... Det är en sak jag har velat fråga dig om.
Det har legat och gnagt.
Du hade en flickvän som hette Sophie Alekan på Nefertiti Hotel.
- Minns du henne? - Hur kan du känna till henne?
Minns du henne? Dödade du henne?
Herregud... Nu känner jag igen dig. Nattchefen.
- Dödade du henne? - Varför bryr du dig? Hon var en hora.
- Dödade du henne? - Nej! Nej!
Jag var där, men det var inte jag!
- Vem var det? - En av Ropers män.
Roper sa att vi inte kunde lita på henne.
Var Roper där? Var Roper där?
Han ville att hon skulle berätta vem som hade hjälpte henne.
Hon vägrade att säga det. Hon sa inte ett ord.
Hon skulle inte ha tigit, den horan!
Ursäkta mig. Andrew Birch. Ni har nog ett kuvert åt mig.
- Ja, sir. Från damen i rum 2104. - Tack.
Kan ni boka en bil åt mig ikväll?
- Ahmer. Salam alaikum. - Alaikum salam.
- Du kan gå i förväg. - Fortsätt.
När jag kom ner fanns det inget paket där.
Kolla hotellistan, alla gäster. Ge mig namnen.
Andrew Birch. Tradepass Limited.
Jag vill kontrollera lasten som fraktas imorgon.
Sätt fart nu!
Skynda på!
Så du vet vad du ska göra? Det här är numret.
Memorera det, tryck på "koppla" så sätts festen igång.
- Tack, Ahmer. - Ingen orsak. Det var ett nöje.
Det är på grund av miss Alekan, eller hur?
Ja. Och nej.
- Vi ses, broder. - Ta hand om dig, broder.
Frukost, madam. Med hälsningar från mr Birch.
FEL
Kära nån...
Det är svårt att hålla reda på alla koder, eller hur?
Har du testat med din födelsedag?
- Jag hittade precis... - Jemima.
Du lät nån bryta sig in och stjäla från mig.
Frågan är... vem?
Och säg inte att det var Corky. Jag kanske inte tror på dig.
God morgon, Frisky. Kan du komma in hit en stund?
Ja, det är Andrew Birch. Naturligtvis, sir.
PÅBÖRJA NÄTHINNESCANNING
INBETALNING 300 000 000 DOLLAR
BEHANDLAR ÖVERFÖRING
ÖVERFÖRING KLAR
Kom igen, raring. Var en duktig flicka.
Tro inte att han tänker sluta. Frisky slutar aldrig.
Jag trodde inte att du var kapabel till det.
Jag tror att du känner starkt för personen du skyddar.
Jag såg dig titta på honom på casinot, hur intima ni är.
- Dromgoole här. - Fick du försändelsen?
Vet du vad jag tror? När vi öppnar de där lådorna imorgon-
- så hittar vi nog inte jordbruksmaskiner i dem. Eller hur?
Det ser inte bra ut för dig.
- Vad vill du? - Lägg dig inte i Egypten-affärerna.
Om Roper tar kontakt dumpar du honom.
Inget säkerhetsnät. Ta inte ens samtalet.
- Vad får jag? - Du får överleva, Geoffrey.
God morgon, Andrew. Värst vad stilig. Är du redo att åka?
När ni är redo. Hur gick det på casinot?
En väldigt lyckosam kväll. Jag är en vinnare.
Jag får inte tag på Freddie. Han borde vara här.
- Du nattade väl honom? - Han sov som ett barn när jag gick.
Hallå, mr Roper. Bilarna är lastade. Allt är förberett för er.
Jag har gått igenom hotellistan för medicinska delegationen.
- Alla namn har vidimerats förutom två. - i rum 2104.
Ring Frisky. Be honom städa ur det.
Andrew! Jag ska visa dig VIP-området.
Det är jag. Han har bett om rumsservice till 2104.
Ja. Okej, jag förstår.
Jaha...
Det verkar som om du och jag ska ta en liten promenad.
När jag säger till reser du på dig.
Vi ska tvätta ditt ansikte och kanske klä på dig.
Men du ska vara väldigt tyst.
Ställ dig upp!
Jag tar din telefon om du inte misstycker.
Visitera efter vapen. Kolla så att han inte bär mikrofon.
Det är väldigt sällsynt, Jonathan Pine, att jag litar på nån.
Men du var speciell. Det visste jag direkt när jag såg dig.
Du räddade min son, riskerade ditt liv. Jag borde ha genomskådat det.
- Jag vet inte vad du pratar om. - Corky visste det.
Han försökte få mig att se det. Stackars gamle Corks.
Du dödade honom, antar jag? För att rädda ditt eget skinn.
Han var en bra man, Corks. En lojal man.
Nu ligger han i ett dike på ett turkiskt berg på grund av dig.
För hans skull och min lovar jag dig att din död blir hundra gånger värre.
Vem jobbar du med?
- Ingen. - Det är inte sant till att börja med.
Jag vet att du jobbar med Jed. Det var ett misstag.
Så gör man bara inte.
Din sjuke jävel.
Vi behöver det där vackra ansiktet för köparna.
Vi kan se till att inget mer händer henne, om du samarbetar.
Dödade du Freddie?
Du hade dödat mig, förstås.
Jag läste dig så fel.
Hör på nu. Jed är väldigt illa däran.
Jag känner mig inte så blödig inför hennes välbefinnande.
Hennes liv hänger på din insats under den kommande halvtimmen.
Se till att le.
- Joel? Var är du? - Utanför lastområdet.
Ta dig därifrån. Pine är avslöjad, du också!
- Ser du honom? Är han oskadd? - Pine är avslöjad! Stick därifrån!
Rumsservice!
Gå undan...
- Gå härifrån! - Din slyna!
Jävla slyna!
Mr Kouyami. Ursäkta dröjsmålet. Allt väl?
- Hur är det själv? - Bra, tack.
Det här är början för en ny handelsrutt.
Och början på en vacker vänskap.
- Mr Birch. - Mr Barghati. Det är bara bra, tack.
Som ni ser så är lastbilarna lastade.
Chaufförerna är redo att köra dem dit ni vill.
Jasper? Du kan väl skicka iväg dem?
- Ja, sir. - Nu kör vi!
Var är mr Hamid?
Jag är rädd att Freddie var stygg igår kväll.
Han får lida för det idag.
Vi kan börja utan honom, om ni vill.
Jag föreslår att vi gör den andra inbetalningen.
- Det låter bra. - Efter er, mr Barghati.
- Det är en fin dag. - Bästa tänkbara.
- Nu kan ni kolla. - Tack.
God morgon, Sandy Langbourne här. Tradepass för auktorisering.
Mr Birch ska nu slutföra överföringen. - Eller hur, mr Birch?
Ställ inte till det. Det är många som är beroende av din vackra iris.
Kom igen, Andrew. Vi har inte hela dagen på oss.
- Vad är det? Varför stannar de? - Jag vet inte, sir.
Vad...?
Jesus...
Jag vill ha tillbaka mina pengar, mr Roper.
Mr Roper?
För över mina pengar på en gång.
Var är första betalningen, Dicky? Det borde vara 300 miljoner här.
Vilken skönhet...
- Hörde ni mig? Jag vill ha pengarna! - Vi får inte bli sedda här.
Jag vill ha hela summan återbetald. Är det förstått?
Om ni inte betalar blir det konsekvenser.
Våga inte hota mig! Vilka tror ni gjorde det här?
Arabisk milis, små bruna råttor som resten av er!
Du ska få dina pengar när jag är redo! Förstått?
Det är bäst att vi går.
Mina herrar. Låt oss åter mötas på Nefertiti om en timme.
Vår organisation är van vid såna här problem. - Vi måste åka, Dicky.
- Pine! - Jed. Låt Jed gå så får du pengarna.
Köper du henne för 300 miljoner?
Ring flygfältet. Säg åt dem att ha planet redo om en timme.
- Den bakre ingången, kanske? - Ja.
De kommer till rummet, du för över pengarna-
-och jag släpper Jed. Uppfattat?
Vi har inte blivit presenterade. Jag heter Angela Burr.
Dicky Roper. Var är Jed, om jag får fråga?
- Hon är där nere, Jonathan. - Ni ska få vara ensamma... Dicky.
Det här är ju patetiskt.
- Vem fan är du? - Jag är Angela.
Vem är du i det större sammanhanget?
Jag vet inte. Jag bor i Bermondsey.
- London här... - Dicky Roper. Koppla mig till Halo.
Det finns ingen Halo på det här numret.
Var inte larvig. Geoffrey Dromgoole gav mig numret personligen.
Jag kan tyvärr inte hjälpa er.
Ingen lycka? Det måste vara en underlig känsla.
Alla VIP-rum och femstjärniga hotell. Nu stängs de fina salongerna för dig.
Känns det förvirrande?
Jag antar att du har förberett det här ett tag.
- Kanske övat lite framför spegeln? - Ja. Sen idrottsdagen i Kurdistan.
De där barnen behöver lite mer skydd.
Jag och Jonathan skyddar dem.
Inte de du redan har dödat, förstås, men nästa generation.
Skyddar dem från vad då? Från mig?
Jag har aldrig dödat nån. Aldrig stulit, aldrig fuskat med skatten.
Jag har bara jobbat för ett företag som ägs av er Pinocchio.
Jag kanske får böter. Med lite tur får jag det på avbetalning.
Du har säkert rätt. Regeringsjurister. Värdelösa, va?
- Jag jobbade som det. - Jaha, då så...
- Mr Roper. - Precis. Hur kan jag hjälpa er?
- Herrarna är här för att gripa er. - Jaså? För vad då?
Överträdelser mot egyptiska importlagar, stämpling till mord.
Har de här clownerna namn? Mr Hamid Senior vill säkert höra dem.
Mr Hamid är väldigt bundis med mig. Bundis?
Så här dags imorgon är jag tillbaka på Mallorca...
- ...och smuttar på 30-årig whisky. - Det är möjligt. Jag hoppas inte det.
Förresten... Lycka till med barnet.
Det är underbart att föra ett barn till den här världen.
- Varför gjorde du det, Jonathan? - Man måste ta ställning.
Man måste ta ett beslut.
Kan du klia mig på näsan, tror du? Vi ses om några dagar.
- Vad fan är det som händer? - Ingen aning.
Vänta lite nu! Vänta lite!
Vänta lite...
Han förtjänar det.
Nej! Nej! Nej!
Nej! Nej!
- När landar du? - Klockan 06.00.
På morgonkvisten.
- Är det nån som tar emot dig? - Jag tror att alla kommer dit.
Jag tänker hela tiden: "Tänk om han inte känner igen mig?"
En son känner alltid igen sin mor.
Om han inte gör det ska jag berätta för honom.
- Du får komma och hälsa på snart. - Jag lovar.
Var snäll nu.
Du är en udda fågel, Jonathan.
- Jag vet. - Bra.
Finns det nåt jag kan göra för er, sir?
Nej, tack. Ingenting alls.
Text: Joakim Sandström www.sdimedia.com