SPRÁVCI OSUDU
Vítáme našeho oblíbeného absolventa
a příštího senátora za stát New York
Davida Norrise!
Děkuji vám. Díky.
Všechny vás zdravím.
Jsem David Norris a rád bych se stal senátorem za slavný stát New York.
Jak se jmenuješ?
Projdu Yonkers a tím získám hlasy.
My vás milujeme.
Podpora hasičů posouvá Norrise kupředu. Vede o 6 procent nad Rogerem Linfieldem.
Vždycky když v Kongresu povstanete, mám pocit, že vykřiknete na ex.
Před 8 lety jste s pompou zahájil kariéru. Zabásli vás.
KONGRESMAN OSLAVIL VÍTĚZSTVÍ HOSPODSKOU RVAČKOU
ZLOBIVÝ KONGRESMAN USILUJE O SENÁT
David Norris již osm let zastupuje Brooklyn,
New York i Ameriku.
Šéf kampaně pan Traynor. A voliči.
Podle průzkumů máš 10 procent.
Vedeme o 10 procent?
Nebude to lehké.
Mám silné protivníky.
Tvrdí, že jsem na tu funkci moc mladý.
Bojuj, jako bys prohrával.
Jasně. Díky, Gary.
Jistě. Ti samí přece tvrdí, že mladí lidé nechodí volit,
že mladé politika nezajímá.
Jsem tu, abych vám sdělil, že vaše budoucnost je vaše volba,
a ne jejich. Takže je varuju.
Až přijde listopad, chci, aby věděli, že mladí lidé jako vy
jim nakopali zadky.
Díky.
- Charlie. - Co se děje?
DAVID NORRIS ODHALEN NORRISOVO POZADÍ -
ŽERT ABSOLVENTŮ NA VIDEU
- Ano? - Máš nápad?
Pracuju na tom.
Informuj mě.
Jasně.
David Norris měl až donedávna značný náskok.
Vítám Mary Matalinovou a Jamese Carvilla. Je to překvapení.
Ano. Slibná kariéra a skvělý příběh. Dětství prožil v drsném Brooklynu.
Ztratil celou rodinu. Matku a bratra v 10 letech, otce,
než šel na střední školu. Zvládl to. Byla to slibná politická kariéra.
Stal se nejmladším členem Sněmovny reprezentantů v dějinách.
Ano, zvolili ho ve čtyřiadvaceti.
A ještě ten večer se porval v baru.
Což je mi celkem sympatické.
Jenže pak přišla ta fotka v novinách a obojí dohromady
už zřejmě bylo pro voliče až příliš.
Jako by ukázal určitou nezralost a vznětlivost.
Chtějí mít dospělé kongresmany.
Tohle je důležitý večer.
Jsme připraveni?
Vypadáš vyčerpaně. Až to skončí, měl by sis vzít dovolenou.
Zasloužíš si ji.
Z téhle únavy mě dovolená nevyléčí.
Dovolenou potřebuje každý.
Dokonce i my.
Fajn. Napravíme mu to.
Poté, co se objevila ta fotka, si mysleli, že to New York skousne.
- Pořád sleduješ CNN? - Ale neskousl.
Odpískali to moc brzo. Pojď.
Vezmi si kravatu a vyrazíme.
Čísla ze Suffolku.
Linfield 415 120 hlasů a Norris...
370 233 hlasů.
No teda.
Myslel jsem, že Suffolk je náš.
Teď to přišlo i z Kings.
Takže ani v Brooklynu jsem nevyhrál.
Dostaneme pěkně na frak.
Za chvilku budeme v NBC.
- Půjdu si nacvičit projev. - Davide. Davide.
Promiň, že jsem marnil tvůj čas, Charlie.
NBC News už předpovídají, že vítězem bude Roger Linfield.
Neuvěřitelně nízká účast v Suffolku
i v Norrisově vlastním okrsku
mu zřejmě v těchto volbách způsobí drtivou porážku.
Haló.
Je tu někdo?
Vyrůstal jsem v Red Hook. Nikoho nepřekvapí, že jsem se rval.
Sejmou tě, ale jde o to, co uděláš, až zase vstaneš.
Dámy a pánové, já rozhodně vstanu.
Ale dnešek se netýká mě.
Je třeba se spojit...
a přivítat nového senátora za slavný stát New York
Rogera Linfielda.
Sakra.
Sakra, sakra, sakra.
Je tu někdo?
- To je pánská toaleta. - Jo, já vím.
Omlouvám se. Nechtěla jsem odposlouchávat.
Jen jsem nevěděla, co mám dělat.
Volal jste a měla jsem něco říct. Ale na pánech mi to přišlo trochu divný.
A pak jste si začal mluvit pro sebe. Zjevně to bylo dost osobní,
tak jsem se ocitla ve slepé uličce.
Pak už toho bylo dost a vyšla jsem.
A co tady vlastně děláte?
Prostě...
Skrývám se před ochrankou.
A proč?
Nahoře je svatba. Vetřela jsem se.
To ještě někdo dělá?
Byl to jenom hec.
A kdo vás k tomu vyhecoval?
Já sama.
Já se taky jednou vetřel na svatbu.
- Vážně? - Jo, na střední škole.
Pak jsem strávil noc v lochu.
Z toho, co vím, se to nestalo jenom jednou.
Jste ten, co kandiduje do Senátu.
Jo, to jsem já.
Podle toho projevu asi nevyhráváte.
Ne.
To je škoda. Ten druhej je ocas.
Ocas. Tohle jsem měl v kampani vyjádřit jasněji.
Ukázat zadek na srazu třídy není podle mě nic tak zvláštního.
Noviny tu fotku neměly otisknout.
- Aspoň ne na celou stranu. - To teda ne.
Pro mě to byl vrchol kampaně.
Vážně? Měl jsem si vás vzít do týmu.
Zkoumala bych účinky každého slova, ještě než z vás vypadne.
Máte ráda politiky.
Když dělají to, co se mnou souzní.
- Třeba stahují kalhoty. - To miluju.
Nezvolili by je ani do kolejní rady.
Ten můj by si uměl uvázat kravatu.
- Je připnutá. - To by se mi líbilo.
Tohle odhalení by pro mě byl druhý vrchol kampaně.
Máte ještě šanci?
Nebo už je po všem?
Rozdrtil mě.
To je mi líto.
I prohra má svoje výhody.
Například?
Jako politik jsem sám, jen když spím, nebo na záchodě.
Tedy většinou.
A to člověka unaví.
Vážně?
Jo. Asi se nejvíc těším na to, že budu mít trochu času pro sebe.
Tomu nevěřím. Vy to milujete.
My se snad známe?
Měl jsem působit přesvědčivěji.
No tak. Tím se nemusíte trápit.
Aspoň do příštích voleb.
Jste vůbec newyorská volička?
Nepoznáš z přízvuku, že nejsem?
No teda.
Davide.
Pardon. Omlouvám se.
- Pardon. - Už musím jít.
Promiňte.
- No teda. - Moment.
- Co ten projev? - Vydrž. Hej!
Hej!
Madam?
Už musím jít.
- Madam? - Takhle je to mnohem lepší.
Chce nám utéct.
Jihozápadní schodiště. Promiňte?
Madam?
- Co to sakra bylo? - Já nevím.
Jsi připravenej?
Jo, jasně.
Tak běž mluvit.
- Kongresman David Norris. - Zdravím vás.
Vyrůstal jsem tady v Red Hook.
- Brooklyn! - Mám tě ráda, Davide.
Já víc.
Já vás mám rád obě.
V naší čtvrti jsme měli pravidlo.
Když se dostaneš do rvačky,
nejde o to, jestli tě sejmou,
ale o to, co uděláš, až zase vstaneš.
Přišel jsem, abych vám řekl, že rozhodně zase vstanu!
Jsou to jenom kecy.
Žádný takový pořekadlo jsme neměli.
Je to jedna z těch frází...
...která zapůsobila na vzorek voličů.
Proto ji pořád opakujeme. Ale není to pravda. V roce 1998
o mně napsal časopis GQ článek.
Všichni se snaží vysvětlit, jak jsem se rychle dostal nahoru.
Ale má to jeden háček.
Ani tahle kravata není moje.
- Sežeň mi Jima. - Tu kravatu mi vybrala...
...skupina specialistů z Tenafly
a zvolila ji z 56 dalších kravat, které jsme testovali.
Ostatně podle našich průzkumů bych se měl držet
buďto červené, nebo modré vázanky.
Žlutá naznačovala, že to beru na lehkou váhu
a že si asi brzo zase stáhnu kalhoty.
Stříbrná kravata zase, že zapomínám na své kořeny.
Pokud jde o mou obuv,
tak nablýskané boty...
...si spojujeme s bohatými právníky a bankéři.
Když chcete získat hlas dělníka, musíte si je ošoupat, ale ne moc,
aby vás brali i právníci a bankéři.
Platí totiž ty odborníky v Tenafly.
Jak je tedy ošoupat?
Víte, že jsme konzultantovi zaplatili 7300 dolarů?
Bylo to 7300 dolarů, Charlie?
- Fajn. To je blbec. - 7300 dolarů,
aby nám řekl, že takhle... jsou úplně přesně ošoupaný.
Do sedmi nula pěti si na košili musí vylít kafe.
Nejpozději do sedmi nula pěti.
Zařídím to, jak vkročí do parku.
Nedokázal bych na něj dohlížet tak dlouho jako ty.
...energeticky účinné technologie.
RSR Venture Capital včera oznámil,
že David Norris se stane společníkem firmy.
Minulý měsíc nebyl zvolen do senátu.
Jeho závěrečný projev však mnohé uchvátil
a Norris se stal jasným kandidátem pro senátní volby v roce 2010.
RSR založil bankéř Charles Traynor
a firma je jednou z nejúspěšnějších v oblasti rizikového kapitálu.
Traynor je Norrisovým přítelem a vůdcem jeho volební kampaně...
Zavolá ti Tom Frankel z Journalu.
Dal jsem mu tohle číslo.
Dej mu 3227. Nejsem ještě zvyklej.
Jde o tvůj nástup do firmy.
Musí to jít přes firemní telefon.
- Vážně? - To je zákon. Sám jsi ho odhlasoval.
Dokonce jsi ho prosazoval.
Už si vzpomínám.
Právě jsi byl v telce.
- Jo? - Co říkali?
- Že jsi plešatej. - To je dobrý.
A taky divný! Pořad o financích,
a je zaujala čistě tvoje ustupující hříva.
Ty jsi vůl. Už musím končit.
Měj se.
Pane kongresmane. Nadchlo mě,
co jste minulý měsíc řekl.
- Díky. - Jen víc takových politiků.
Díky, ale teď už politik nejsem.
Mám teď skutečnou práci.
- Tak ať se daří. - Díky.
Někdo dobíhá.
Za mnou jede další.
To snad ne.
Pardon.
- No teda. - Neznáme se?
Někoho mi připomínáte.
- Hajzlík ve Waldorfu. - Přesně. Zíral jste mi na nohy?
S tak krátkými šaty to jinak nešlo.
To je sukně.
Spíš pásek.
Co to máte s těmi kosočtverci?
A co pořád ty nudný modrý odstíny?
Ladí mi to.
To vybrali poradci?
Žádní poradci už nejsou.
Vybral jsem si je sám.
Viděla jsem váš projev.
No jo, ten projev.
Asi mě něco nakoplo.
No teda. To je kravál.
Zesiluje to účinek dané chvíle.
- Příjemný zvonění, kreténe. - Haló?
Ani to nefunguje.
- Nezesílíte to? Nebo je to naplno? - Je to novej telefon.
Budete znovu kandidovat?
Nevím. Dneska nastupuju do práce.
Musíte znovu kandidovat. Nemůžete to vzdát. Zemi budou řídit
takoví ocasové jako Linfield.
Už ji řídí.
Do hajzlu.
Omlouvám se. Nevím, co se stalo.
Jste v pořádku?
Jo. Můžete mi to podat?
- Určitě vám nic není? - Ne.
- Zaplatím vám za čistírnu. - Ne. To je dobrý.
Sedm dolarů by snad mělo stačit.
Nechte si je. Budete je potřebovat.
Víte co? Napište mi číslo, já zavolám a tu sukni vyzvednu.
No teda. To jsou jemné mravy.
Do hajzlu.
Teď vás poleju já a budeme si kvit.
- Hroznej nápad. - Naopak skvělej.
Jenom trochu. Aby to bylo fér.
Jste šílená. Teď je všechno jasný.
Moment.
Není tu. Já vím. Je mi líto.
- Kdo to byl? - Nevím. Není to fuk?
- Můžete mi to... - Ne.
Úžasný. Jako ve třetí třídě.
Ten hajzlík má ale výdrž.
Omlouvám se. Nevím, jak se to stalo. Prostě se to stalo.
- No jo, byl to novej telefon. - Utřeme ho.
Mimochodem, jmenuju se Elise.
Jo, vzpomínám si.
- Moje číslo. - Skvělý, díky.
Zavolám vám.
To ráno po volbách jsem se probouzel s myšlenkou na vás.
- Ahoj. - Víš, koho jsem potkal?
- Ne. - Tu holku z volebního večera.
- Tu, co jsi líbal? - Ona mě.
Pořád tahle verze? Je to tak.
- Jak myslíš. - Jsou v zasedačce.
Tak malá šance. Neuvěřitelný.
To je skvělý. Ale ať už ti nemluví do projevů.
Poprvé to zabralo. Příště už sotva.
Žárlíš. Byl to můj nejlepší projev.
A tys ho nenapsal.
Budu proti tvejm solárním panelům.
Proč?
Není to dost prozkoumaný
a cena je příliš vysoká.
Je vysoká. Ale kdo jinej
se do toho pustí, když ne my?
Přesvědčíš mě na poradě.
To si piš. Měj se.
Ahoj, Janet.
Ahoj, Susan.
Dostali jsme povolení k rekalibraci ohledně případu LaSalle.
- Dvě minuty. - ...prozkoumaný a cena je vysoká.
Hej!
Co to tu sakra děláte?
Chyťte ho.
Janet! Zavolej 911!
Nám neutečete, Davide.
Davide, vyslechněte mě.
Já to zařídím.
Davide,
zbytečně to komplikujete.
V klidu. V klidu, hoši.
Pěkně v klidu.
Klid, Davide.
Ne, pane.
Právě to zařizujeme.
Ano, právě to zařizujeme.
Ano, pane. Ne, pane.
Ne, pane. Ano, pane.
Rozumím, zařídím to.
To je ale průšvih.
- Donaldson? - Jo.
Co s ním chceš udělat?
Resetujeme ho. Sežeň kufřík.
Cože? Bez Předsedova příkazu?
- To ať posoudí právníci. - Právník už dorazil.
Reset vždycky schvaluje Předseda.
Za tohle můžeš ty.
- Kufřík nedostaneš. - Hej.
- Jaký mám možnosti? - Hej.
Něco mu nabulíkuj.
Tomuhle chlapovi?
Hej! Co se to tu děje?
Hele. Bude se ptát až do smrti.
Nepřestane hledat odpovědi. Nikdy to nevzdá.
Budeme ho muset už věčně sledovat.
Aby nepromluvil.
Nekonečnej řetěz účinků.
Vzpomínáš na Torrese před 40 lety?
Tak hrozný to snad není. Nebo jo?
Nakonec mu řekli pravdu.
Úplnou pravdu?
Proto nemáš na výběr.
Kdo sakra jste?
My totiž...
...zajišťujeme, aby všechno šlo podle plánu.
Jmenuju se Richardson.
Myslíte, že jsem to nepředvídal?
Umím číst vaše myšlenky.
No vážně.
- Myslete si barvu. - Modrá.
Myslete si číslo. Sedmnáct.
Takže proč pořád uvažujete o útěku?
Vůbec nevím, co se to tu děje.
Právě jste nahlédl za oponu, o jejíž existenci jste neměl vědět.
To jistě člověka znervózní.
Nemůžete za to. Směr vašeho putování po světě se měl ráno modifikovat.
V parku jste měl na sebe vylít kávu.
Běžel byste se převléknout, autobus by ujel. Přišel byste sem...
...o 10 minut později.
A to už by tu nikdo nebyl.
Já jsem měl vylít kafe?
Říkáme tomu modifikace.
Někdy lidi vylijí kávu, přestane jim fungovat internet
nebo někam založí klíče a myslí si, že je to náhoda. Někdy je.
A někdy jsme to my.
Šťouchneme do nich, aby se drželi plánu. A někdy...
...když šťouchnutí nestačí,
vedení povolí rekalibraci.
Povoláme naši zásahovku.
A ta změní vaše uvažování. Tak jsme to udělali i s vaším přítelem Charliem.
Je v pořádku. Nemusíte mít obavy. Takže...
...jestli vás mám pustit, musíte pochopit jednu důležitou věc.
Ano?
Lidé nevídají to, co teď vidíte vy,
a tak to taky zůstane.
Odhalíte-li naši existenci,
vygumujeme vám mozek.
Zásahovka vás resetuje.
Vymažou vám emoce, vzpomínky, prostě zmizí celá vaše osobnost.
Vaši přátelé a příbuzní si pomyslí, že jste se zbláznil. No a vy...
...vy si nebudete myslet nic.
Rozumíte?
O nás nepadne ani slovo.
Tak fajn. Jo, ještě něco. V tom autobuse jste potkal tu ženu.
Jakže se jmenuje? Elise?
Jak to s tím souvisí?
Už jste ji nikdy neměl vidět.
Proč na tom záleží?
Prostě na tom záleží.
- Má to v peněžence. - Sakra, nechte toho.
Co to proboha děláte?
Ale no tak. To ne. To ne.
Co to má bejt?
To snad ne.
Sakra, proč?
Tak fajn.
- Fajn. - Odvést.
- Hezký zbytek dne. - Půjdu sám. Já chodit umím.
Co děláš u mě na podlaze?
Pořád ti volám. Nemůžeš to zvednout?
Christine, je v mojí kanceláři.
Co to sakra děláš?
Všechny sežeňte. Uděláme tu poradu.
Nebolí tě náhodou hlava?
Co to s tebou je?
Jsme v sedmnáctým ve velký zasedačce. Tak pojď.
Dobré jitro, pane kongresmane.
Vážně ti nic není?
- Ne. A tobě? - Cítím se dobře. Proč?
Fakt tě nebolí hlava?
Ne, je mi úžasně.
Nepřijde ti ten hovor podivnej?
O výkonu těch Davidových panelů naši technici dost pochybují.
Aby vydělaly, musely by za tu cenu mít dvacetkrát lepší výkon,
a takové se nevyrábí.
Byl jsem proti i bez těchhle údajů.
Ale no tak. Vím, že je to riskantní.
Ale kdo jiný by to měl risknout.
Chci jít do něčeho, co může změnit svět.
A navíc přinést velké zisky.
Davide?
Jistě... proto jsem šel pracovat právě sem.
Tak fajn.
Pustíme se do toho.
Pojď na chvilku ke mně.
Něco tu nesedí. Jako zázrakem
jsi znovu našel holku svejch snů.
Proč se teda nekřeníš od ucha k uchu?
Ztratil jsem její číslo.
Cože?
Tý z toho autobusu...
Ztratil jsem její telefonní číslo a znám jenom její křestní jméno.
Takže už ji nikdy neuvidím.
To je mi líto.
To je mi fakt moc líto.
Celý váš svět je vzhůru nohama a vy myslíte na ženskou.
I kdybyste si na to číslo vzpomněl, nedovoláte se.
Zašantročí telefon, změní číslo.
Aby se omezil řetěz účinků.
Mimochodem, jmenuju se Harry.
Omezit řetěz účinků.
Paralyzujete lidi. Mýho kamaráda.
Jen se zvláštním povolením...
Pitvat mozky, aby vám byly po vůli.
Nekřičte tolik.
- Přejete si? - Jenom trochu vody.
Váš přítel bude v pořádku.
Rekalibrace jen lehce mění způsob, jakým lidi uvažují.
Nepůsobí na emoce nebo osobnost.
To by byl příliš velký zásah.
Povolení? Čí povolení?
Předsedy.
Předsedy?
Je to jenom jméno, které používáme.
Používáme spoustu jiných jmen.
Tady o tom mluvit nemůžeme.
Sejdeme se ve čtyři na lodi. Odpovím na všechno, pokud budu moct.
Odhalíte-li nás, byť i nezáměrně...
No jo, já vím. Praštíte mě do kebule.
Richardson má předem povoleno vás resetovat.
Jako že mi udělá lobotomii?
Nezapomeňte na to.
Ve čtyři na lodi.
Tak se ptejte. Řeknu vám, co budu moct.
Co vlastně Charliemu udělali?
Změnili způsob, jakým zvažuje investiční rizika,
což proměnilo směřování firmy tak, jak si přejí nahoře.
Richardson mi dokáže číst myšlenky?
Richardson vás chtěl postrašit.
Uhodl to číslo a barvu.
Protože to postavil jako volbu.
Zvolte si barvu, zvolte si číslo.
Nečteme vám v mozku. Neslyšíme myšlenky.
Když se rozhodujete, zvažujete možnosti.
A my ty možnosti vnímáme.
Víme, kdy se odchýlíte od plánu,
protože když jsme blízko, vycítíme, že se to stane.
Jsme tu, abyste se držel plánu. K ničemu jinému nemáme povolení.
A tohle mi smíte říkat? Oni mě teď sledují?
Musíme sledovat celý svět.
Ale není nás tolik, abychom pořád sledovali každého.
Jste anděl?
Nazvali nás tak.
Ale spíš jsme řídící agenti,
kteří žijí o mnoho déle než lidé.
A proč mi pomáháte?
Mám k tomu své důvody.
Proč nechtějí, abych byl s Elise?
Vím jen, že využili spousty zdrojů.
Takže je pro ně sakra důležité držet vás od sebe.
Vy ji budete hledat, že?
Nenajdete ji. To oni zajistí.
I kdyby vám v tom nebránili,
v tomhle městě žije 9 milionů lidí.
Nikdy ji nenajdete.
Zapomeňte na ni.
Žijte si dál vlastní život.
Zastavte. Zastavte.
Elise? Elise, ahoj.
Davide.
Už tři roky jezdím do práce M šestkou
a doufám, že na vás narazím.
Nemůžeme někam zajít a promluvit si?
Vy nemusíte do práce?
Udělalo se mi zle.
Po těch 3 letech je mi z vás zle.
- Fajn milostnej návrh. Hledáte něco? - Měl jsem pocit, že nás sledují.
Ahoj, Charlie. Budu muset zrušit tu snídani
a projev odložím. Potkal jsem Elise.
Položil jste to kamarádovi.
- Známe se od dětství. - Jakej projev?
- To je fuk. Projdeme se? - Ne.
Máme si co povídat.
Projev nerušte. Co když se mi na procházce znelíbíte?
Risknu to.
Číslo mám stejný. Zavolejte jako minule.
Projdeme se a já všechno vysvětlím.
Už je to pár let. Co když mám přítele?
A máte přítele?
- A záleželo by na tom? - Jo.
To si tím nejste moc jistej.
No tak by na tom nezáleželo.
Klidně byste naboural vztah?
Pane kongresmane.
Jsem z Red Hook. Jste skvělej.
Díky. Zdravím.
Štvalo by mě, kdybyste byla vdaná.
Teď říkáte jen to, co chci slyšet.
Nejsem. A teď ty hloupý výmluvy, proč jste nemohl zavolat.
- Neměl jsem číslo. - Měl. Ode mě.
Přepadli mě a vzali mi ho.
To snad ne.
- Ukradli mi peněženku. - Ale no tak.
V autobuse jsem po vás jel. Proč bych nezavolal?
Měl jste přítelkyni. Cítil vinu.
Podívejte se, přísahám,
- že jsem to číslo neměl. - Jasně.
Ne, přísahám na hrob svých rodičů.
- To je dost silný. - Jo, ale je to tak. Neměl jsem ho.
A ani vaše příjmení.
Když vygooglujete jméno Elise...
- To jste neudělal. - ...objeví se 757 000 odkazů.
A vy mezi nimi nejste.
- Máme problém. - Co se děje?
David Norris se odchýlil od plánu.
To je hajzl. Jak ji našel?
Náhodou. Zahlídl ji na ulici.
Ti dva se nikdy neměli seznámit.
Protokol jsme plnili do puntíku.
Tři roky jezdí denně stejným autobusem. To nikdo nedělá.
Pořád napravuju to, co jsi podělal.
Vypneme jí elektřinu v tanečním studiu.
- Jsem tanečnice. - Aha.
Ne ta tanečnice, ty zvrhlíku. Tančím v souboru současnýho baletu.
Mýlíš se ve mně.
Určitě tě to okamžitě napadlo.
Tak mě pozvi na představení.
Zítra tančíme. Jestli chceš...
- To je pozvání? - Ne, informace.
Její umělecký šéf je pod kontrolou a na Charliem Traynorovi pracujeme.
Do hodiny je po všem.
Zdravím. Vy jste Paul, že?
- Vy si to pamatujete? - Jsem politik.
Její schéma neodpovídá modelům.
- Jdete jenom vy dva? - Jo.
Podle složky s ním po 36 hodinách bez kontaktu už nikdy nepromluví.
Právě tohle nikdy neskousne.
Ne. Něco se děje. Došlo k odklonu.
- Všechno v pořádku? - Jo.
Pracujeme na změně místa té její zkoušky.
Musíš se narodit se správným tělem.
S pružnými boky a rameny a dlouhým krkem.
- A tys to neměla? - Jo. Měla jsem kliku.
Ale po těch letech tréninku...
Je všechno v pořádku?
Je to skvělé, díky.
Ano, díky.
Chtěla jsem zkusit sama něco novýho.
Něco otevřenějšího a lidštějšího.
Co tím myslíš?
Koukni na to.
Co to je?
To jestli se políbí.
Polibek? A to stačí?
Ale pravý. Pak každá modifikace, jež je rozdělí, vyvolá řetěz účinků,
které už nebudeš moct zvládnout.
To, čím projdeš,
se má v tanci projevit.
To není případ mýho tance.
Škoda.
Davide. Promiňte, že otravuju.
- Dobrý den. - Rád vás vidím.
- Jak jsi mě našel? - Není to fuk?
Dobrá práce.
U Brooklynskýho mostu čeká dav.
Ty oznamuješ kandidaturu? Nemůžeš kvůli mně zrušit projev.
Já vím. Já tě ale nespustím z očí.
- Davide, co to sakra je? - Půjdeš tam se mnou?
Nemůžu. Mám zkoušku.
Ale přesunuli ji do Pier 17.
Hned vedle mostu.
- Odložíme to na jindy. - Ne.
- Davide, to nemůžeš. - Díky.
Účet.
Davide, bude blízko tebe.
Po projevu jsi u ní za tři minuty.
- Dobře. - Až skončíš, tak přijď za mnou.
To je dobrý. Díky.
Ať teď Charliemu zavolá asistentka.
Fakt nechceš svézt?
Musím se převléct. A máš zpoždění.
A tvůj kámoš se brzy rozpláče.
Už ho tam táhnu.
Já vím.
Přesun zkoušky byl geniální tah.
Ještě z toho nejsme venku.
Přijď za mnou, až skončíš.
- Davide. - Tak jo.
Je tam televize. Musíme vyrazit.
Je to v pohodě.
Ať se stane cokoli, nedopustím, aby nás něco rozdělilo.
Tak dobře.
Brzo se uvidíme.
Zdravím vás.
Díky. Vážím si toho.
Dobrý den.
Taky vás rád vidím.
Děkuju vám.
Jsem rád, že jsem zase tady v Brooklynu.
Dnes chci ukončit všechny spekulace...
ZMĚNA. ZKOUŠÍME U NÁS
- ...a oznámit vám zcela jasně... - A je to.
...že budu usilovat
o senátní křeslo za stát New York.
ZMĚNA. ZKOUŠÍME U NÁS
Sakra.
Po tý zítřejší televizi máš schůzku s bankéři.
Posloucháš mě vůbec?
Davide.
S ním si člověk neoddechne.
Fajn. Musím do Pier 17.
Nejdřív ten rozhovor.
Udělej ho ty.
- Bude to ve zprávách. - Musím vidět Elise.
Vždycky když jsme už blízko, tak nám to něčím poděláš.
Tohle je něco jinýho.
- Udejte město. - Manhattan.
- Co to bude? - Cedar Lake. Taneční soubor.
Přepojuji vás.
SPOJENÍ SE NEZDAŘILO
Požádá hlídače na parkovišti.
Už jsem vyřadil linku.
Můžu si zavolat? Je to naléhavé.
Restaurace přes ulici.
Přerušil jsem to přes tři bloky.
To je strašnej prudič.
Jdeme si s ním promluvit.
Svět je plný žen.
Jen tuhle jedinou jsme vám zakázali.
Už je to dlouho. Asi jsem zapomněl.
To na věci nic nemění.
Třikrát jste nás dali dohromady.
To jsme nebyli my, ale náhoda.
Proč nás chcete rozdělit?
- Vyžaduje to plán. - Špatně ho čtete.
Pokud jde o vás, plán mluví jasně.
Mýlí se.
- Víte, kdo je jeho autor? - To je mi jedno.
To by nemělo. Měl byste mít úctu.
Když to nemá být, proč to cítím?
Na vašich pocitech nezáleží.
Záleží na tom, co je psáno.
Vy nevíte, proč nám není souzeno zůstat spolu.
Nevíte to, a proto mi to nemůžete říct.
Co je to za chlapa?
Promiňte, že vás ruším při obědě.
Ale je to velmi naléhavé.
Nebyl někdo z vás na představení baletního souboru Cedar Lake?
Baletní soubor Cedar Lake?
- Já na nich byl. - A kde to je?
Ten hajzl.
Haló, taxi! Taxi!
Taxi! Taxi!
Taxi!
Proč nezkusíte metro?
Odkláníte taxíkáře. Ti plán nemají?
Jak dlouho to budete dělat? Dvacet minut, hodinu?
To bude řetěz účinků nekonečnej.
Je mi fuk, co mi postavíte do cesty. Já to nevzdám.
Taxi!
Nestalo se vám nic?
- Jste v pořádku? - Co se stalo?
Nabourali vás. Jste v pořádku?
- Snad jo. - Nehýbejte se.
A co vy? Není vám nic?
Haló? Došlo tu k nehodě.
Na rohu Water a Dover Street.
Bohužel jste jediný svědek.
- Opakuju to potřetí. - Teď detaily.
Aha. Vy nejste policajt. Patříte k nim.
- Uklidněte se. - Někdo se mohl zabít.
Prosím, uklidněte se.
Seržantko.
Promiňte. Mám podat svědectví.
Nešlo by to udělat telefonicky?
Jistě. Spojíme se s vámi.
Fajn. Tamto je váš podřízený?
No to je jedno. Díky.
Hej! Hej! Hej!
Chcete si vydělat sto dolarů?
Musíte porušit pár předpisů.
26. a 10. ulice. Baletní soubor Cedar Lake.
Jeďte!
Pozor!
Dávej bacha!
Takhle to bude pořád. Prostě jeďte.
Ten hajzl!
Ucpi Broadway.
- Zřetězily by se účinky. - Mizí nám.
Co mám dělat? To zřetězení už nezvládneme.
Haló.
Promiňte?
Druhý dveře.
Sakra!
Ty další. Centrum nesnáším.
Pardon.
Dochází k odklonu. Uvidí ji tančit a zřetězí se to mimo naše možnosti.
Cože? Zablokuj dveře.
Už prošel.
Ty další.
Jsem David Norris. Jdu za Elise.
Zablokuju je všechny.
Klobouk!
- Je tady? - Jo. Je ve zkušebně.
Už je pozdě. Viděl ji.
Tohle zřetězení nezvládáme.
Můžete slavit. Teď to pošlou výš.
Volá Donaldson.
Vůbec neví, co ho čeká.
Pojďte, projdeme se.
Ta intenzita vzájemné přitažlivosti,
neustálé odklony, překvapivý závěr.
Dvakrát jste je rozdělili,
ale náhoda je svedla zase dohromady.
To bylo až příliš,
tak jsem požádal Burdenského, aby to prověřil.
Už jste tu někdy byl?
Ne. Jistěže ne.
David Norris a Elise Sellasová měli být spolu,
protože si byli souzeni.
Cože?
Bylo tomu tak v 70. letech,
kdy se narodil. V 80. a 90. letech.
Až v roce 2005 se plán změnil
a ona měla žít s Adrianem.
Jde o to, že zbytky starých plánů
ty dva k sobě stále přitahují.
Mají pocit, že k sobě patří, ale nepatří. A my je zase rozdělíme.
Celou svou kariéru doufáš,
že dostaneš důležitej případ,
na kterým si uděláš jméno.
Pak se to stane.
A ten případ je nastražená mina.
Cože?
Prostě to nebyla tvoje chyba.
Byli si souzeni.
Cože?
Jo. V dřívější verzi plánu.
Tedy v mnoha dřívějších verzích.
Říkal jsem si, proč taková smůla.
Proč je právě ten den v tom autobuse.
Jak se může plán takhle změnit?
To nevím. Tak vysoko můj plat nesahá.
Jdeme do akce?
Jak vzrušující. Po tak dlouhé době.
Do žádné akce nejdeme.
Na mé místo se člověk nedostane tím, že hloupě riskuje.
Tak co uděláme?
Pošleme ten případ nahoru.
Někomu, kdo má potenciál
ten průšvih zvládnout levou zadní.
Dáme to Thompsonovi.
Thompsonovi?
V terénu měl přezdívku...
Kladivo. Přesně tak.
Cvrnkne prstem a ten jejich románek je napadrť.
Zase pojedou pěkně podle plánu.
Proč si kazit tak pěknej den.
- Ale no tak. - Ne, já netančím.
Tančit umí každej. Musíš cítit hudbu.
Já údajně nic necítím.
Kdo ti to říkal?
Celej seznam žen.
To je hnusný. Víš co?
Závodíme k tamtý lampě.
Když vyhraješ, zatančím ti.
Když vyhraju já, zatančíš ty mně.
- U tyče? - Když chceš. Proč ne?
Tak to je vážný. Co pravidla?
Žádný nejsou.
Teda ty jsi ale zmetek! Proboha.
Chceš závodit v těchhle botách?
Fajn. Máš pravdu.
Mám špatný boty. Vymknu si kotník.
Říkalas, že nedodržujeme pravidla.
Říkals, že nic necítíš.
Fakt úžasný.
Davide.
- Sluší vám to víc než v telce. - Hele, to je David Norris.
Ahoj. Zdravím vás.
Jak se ti líbí tahle kravata?
- David Norris. - Dobrý den.
Asi si dojdu domů pro frak.
Rozhodně ne. Takhle je to dobrý.
Neměl bych se tu objevovat bez svýho souboru tanečnic.
- Já jsem vás volil! - Zdravím.
Norrisi, ty jsi rocková hvězda!
Tys tu vyrůstal?
Tři bloky odsud. V Pioneer Street.
Strávil jsem tu celý dětství.
A jakej jsi byl jako kluk?
Až do šestý třídy jsem půlku času trávil v ředitelně.
Tehdy mi umřela máma a bratr.
Během jednoho měsíce.
- To je mi líto. - To nic.
Pořád vyprávím, že jsem se nadchnul pro politiku,
protože mě táta vzal do Senátu a seděli jsme na galerii. Je to tak.
Nikomu ale neříkám,
že to udělal hned po jejich smrti,
když jsem byl úplně na dně.
Chtěl mě odsud na čas dostat,
tak naplánoval výlet do Washingtonu. Asi proto, že miloval Kennedyho.
Přijeli jsme, sedli si na galerii
a pamatuju si, jak jsem ho sledoval,
jak jsem sledoval je a věděl jsem, že právě tohle chci dělat.
Kdyby mě tak dneska mohli vidět.
Nechtěl jsem...
Nečekal jsem, že ti tohle budu vyprávět.
Davide?
- Haló? - Tady Adrian.
- Ahoj. - Ahoj.
Proč... proč voláš?
Ahoj.
Ne, byla jsem...
Protože jsem spala.
Ne.
Ne, to ne. Proč vlastně voláš?
Tak jo. Já už musím.
Ne, už musím. Fajn.
Promiň.
- Všechno v pořádku? - Jo.
To bylo hrozně divný. Vzbudila jsem se a tys tu nebyl.
Pak zazvonil telefon a byl to můj bývalý přítel,
což je strašně zvláštní.
- O tom jsme ještě nemluvili. - Jasně.
Už spolu nejsme dlouho, nic mezi námi není.
A najednou volá čtyřikrát za sebou.
On ti dneska ráno volal čtyřikrát?
Kdy jste se rozešli?
Před třemi měsíci.
Jako by věděl, že někoho mám.
- Bylo to vážný? - Byli jsme zasnoubený.
Takže to tak vážný nebylo.
No jasně.
Co se stalo?
- Opravdu to chceš slyšet? - Jo.
Byl to skvělej chlap.
Geniální choreograf a tanečník.
Měli jsme stejný přátele.
Znali jsme se už dlouho předtím.
Musí bejt úžasnej. Tak proč sis ho nevzala?
Kvůli tobě.
Nejsem taková ta romantická duše. Nikdy jsem to nepřipustila.
Ale když jsem pocítila to,
co jsem pocítila k tobě, i když to byla jen chvilka...
Zničil jsi mě. Nesmířila bych se s něčím menším.
Já ten pocit znám.
Mám z toho strach.
Já ti neublížím.
Tohle říkat nemusíš.
Já ti neublížím.
Je to poprvé...
...za pětadvacet let, co si nepřipadám sám.
To je pro mě strašná zodpovědnost.
Nevím, jestli mě to neznervózňuje.
Na to už je pozdě.
Mám teď jít dělat rozhovor.
Co kdybych ti řekl, že tě ještě chci mít na očích?
- Tak dobře. - Půjdeš se mnou?
- Jo. - Fajn.
Jste tak pohledný,
nebo je Washington plný...
...nechci říct odporných zrůdností...
Je to trochu zvláštní.
David Norris. Prosím potlesk.
- Promiňte. - Ano?
Vzkaz od pana kongresmana.
- Povolali ho k naléhavé schůzce. - Aha.
Hned potom vám prý zavolá a sejde se s vámi na představení.
Tak dobře. Děkuju.
Tudy, pane kongresmane.
Haló!
To člověka dost srazí, že?
Jmenuji se Thompson.
Kde je svobodná vůle?
Svobodnou vůli jsme už vyzkoušeli.
Poté, co jsme vás sběrače a lovce dovedli až na úroveň římské říše,
jsme se stáhli, abychom zjistili, jak si povedete.
Předvedli jste nám pět století doby temna.
Proto jsme si řekli, že se vrátíme.
Předseda měl za to, že na to musíme jít líp.
Že vás musíme naučit jezdit na kole, než vám sundáme postranní kolečka.
Tak jsme vám dali renesanci, osvícenství a vědeckou revoluci.
Šest set let jsme vás učili, jak rozumem ovládat své pudy.
V roce 1910 jsme se zase stáhli.
Během padesáti let jste nám předvedli světovou válku,
hospodářskou krizi, fašismus, holocaust
a nakonec jste planetu přivedli na pokraj zničení
během kubánské krize.
Tehdy se rozhodlo, že zakročíme, než uděláte něco,
co bychom ani my nemohli napravit.
Vy nemáte svobodnou vůli, Davide.
Jen zdání svobodné vůle.
Nevěřím. Rozhoduju se dennodenně.
Jste svobodný ve výběru zubní pasty nebo nápoje, který si dáte k obědu.
Lidstvo ale není dost vyzrálé, aby zvládlo podstatné záležitosti.
A vy je dokážete zvládnout?
Pokud vím, svět je dost příšernej.
Ale pořád je.
Nechat to na vás, tak už není.
- Řekněte mi, proč nemůžu mít Elise. - Ten před vámi to nevěděl.
Vaše první setkání nebyla náhoda. Bylo to naše dílo.
Věděli jsme, že vás bude inspirovat.
Ten projev vás zachránil před zapomněním
a udělal z vás volebního favorita.
Chcete, abych tyhle volby vyhrál?
Tyhle i čtyři další, co budou následovat.
A nejde jen o volby do Senátu. Můžete toho hodně dokázat,
Davide. Opravdu hodně dokázat.
Přesně to chtěl váš otec, když vás v deseti vzal do Senátu.
I váš bratr, než se předávkoval. Přísahal jste mu,
že nebudete jako on.
Proč asi tolik toužíte po tom, abyste stanul před lidmi?
A ta prázdnota, když se to nepodaří.
Přestaňte.
Davide, vy můžete změnit svět.
Ale nedojde k tomu, když s ní zůstanete.
Proč vám jde o to, koho miluju?
Nejde o ni. Ale o vás. O to,
co váš vztah udělá s vámi.
Co se mnou udělá? S ní jsem lepší.
Sám jste to řekl. Třeba ten projev.
V malých dávkách působila jako lék.
- Ale ve velkém vás celého ovládne. - Nechte toho.
Prezident, Davide, nemůže být neřízená střela.
Přestaňte. Nemá to smysl.
Proč nepřijmete to, co už musí být zcela zřejmé?
Viděl jste, co dokážeme.
Není pochyb, že jsme to, co tvrdíme, že jsme.
Víte, nejde o to, kdo jste vy, ale kdo jsem já.
Svůj osud nezvrátíte, Davide.
Ale já svůj osud vidím jinak.
Vím, co k ní cítím. A to se nezmění.
Mám jen to, co si sám volím.
A já si zvolil ji.
Ať už se stane cokoli.
Je šest dvacet.
Když teď odejdete, stihnete Elisino představení.
Je to nádherná tanečnice.
Nevyjádřil jsem se jasně?
O jedné věci jsem se nezmínil.
Asi jsem neměl to srdce.
Zůstanete-li s ní, nezabijete jen své sny, ale i její.
Cože?
Má se stát jednou z nejslavnějších tanečnic v zemi.
A světově proslulou choreografkou.
Když ale zůstane s vámi, bude učit tančit šestileté děti.
Až se ohlédnete nazpět, vzpomeňte si,
že jsme se snažili vás přesvědčit.
Vždycky slyším lidi, jak si říkají:
Nemůžeš si dávat za vinu to, co se přihodilo jiným.
Ale vy v tomhle případě můžete.
Přesně takhle se chováte.
Proto jste se dostal do rvačky ten večer, co vás poprvé zvolili.
Proto otiskli tu vaši trapnou fotku v New York Post.
Dáváme vám možnosti, pro které by jiní zabíjeli,
a vy jimi svou impulsivností mrháte.
Nemusím být génius, abych viděl, že Elise
vám v tom moc nepomáhá.
Jen si vyvrtla kotník,
ale zůstanete-li s ní, vezmete jí to jediné, na čem jí kdy záleželo.
Je to na vás.
Vyvrtnutej kotník.
Jo. Podle doktora budu v pořádku. Tak za měsíc.
To jsem... To jsem nečekal.
Moc se mi ulevilo.
Tak to je fajn.
Tancuješ fakt skvěle.
Dáš se zase dohromady a budeš pořád lepší a lepší.
Musím vyřídit pár telefonátů.
Tak jo.
Jsem rád, že to tak dopadlo.
A je to. Thompson to ukončil.
Já vím.
Nesmíš tomu podléhat.
Jako tehdy s tou jeho rodinou.
Taková je naše práce.
Nikdy sis neříkal,
jestli je to správně?
Myslím,
jestli je to vždycky správně?
Teď už ne.
Předseda má plán.
A my z něj vidíme jenom část.
Ráno jsem mluvil s našimi přáteli
v Monroe a řekl jsem jim to,
co už jste ode mě slyšeli mnohokrát. Má však smysl to zopakovat znovu.
Davida Norrise, který už dva dny vede volební kampaň v Tri Lake,
včera čekala dobrá zpráva. Podle průzkumu New York Times
vede necelý měsíc před volbami nad svým soupeřem o 16 procent.
Od té doby, co oznámil kandidaturu, Norris výrazně vede...
Děkuju. Děkuju moc.
Ano, budu ji potřebovat. Díky.
- Pro koho? - Pro mýho synovce Milese.
Tak tady to je.
Jistě, jistě, samozřejmě.
- Díky. - Děkujeme vám.
Ahoj.
Něco ti ukážu. Stejně bys to zjistil
a já u toho radši budu.
TANEC POSKOČIL KUPŘEDU
Bere si toho kluka, se kterým se zasnoubila.
Jsi v pohodě?
Myslím, že...
...si vezmeš jeden den volna.
Nebo víc. Vedeme o 16 procent.
To už snad nezvorám ani já.
ŽÁDOST O POVOLENÍ K SŇATKU
Pane kongresmane, ráda vás vidím.
Tohle je od vašeho přítele. Říkal, že sem přijdete.
Proč jste se chtěl se mnou sejít?
Thompson lhal, když tvrdil,
že kvůli Elise jste víc impulsivní.
Tak proč je to pro ně tak důležitý?
Protože ona vám stačí, Davide.
S ní byste nemusel vyplňovat to prázdno, co je ve vás, potleskem,
volebními hlasy a sny,
že to dotáhnete do Bílého domu.
Je to sice důležité, ale není to jediné, na čem záleží.
Proč jste jiný než oni?
Váš otec...
Byl to velmi inteligentní muž.
Mohl toho strašně moc dokázat. Toužil po tom.
A váš bratr taky.
Ale plán určil něco jiného.
A moje matka?
To jsem nebyl já. Nikdo z nás.
Byla to jenom náhoda.
Je mi to líto.
Thompson nelže.
Už se o mně zmiňují jako o kandidátovi na prezidenta.
Jen drmolím projevy a stejně vedu.
Lidi vás milují.
Před Elise mi na ničem jiným nezáleželo.
Teď už to ani nevnímám.
Pořád na ni musím myslet.
Víte, kde bude mít tu svatbu?
Zítra dopoledne před soudcem.
Je šťastná?
Thompson vás k ní nepustí.
Ani dneska, ani zítra. Zkrátka už nikdy.
Harry.
Je šťastná?
Musím ji získat zpátky.
Pomůžete mi? Jen mě k ní nějak zkuste dostat.
Ucítí vás na kilometry daleko.
Co kdybych se pohyboval rychle jako vy?
Naučte mě procházet těmi dveřmi.
Za hodinu přestane pršet.
Jen díky dešti nás teď nevidí.
Mám-li vás to naučit, potřebujeme
celou noc a místo obklopené vodou.
Kouli na dveřích otáčejte doprava.
A když to udělám obráceně?
To nezkoušejte. To smíme jen my.
Chyťte se mě za rameno
a držte se, dokud nepřekročíme práh.
Jsou zamčený?
Když máte náš klobouk, tak ne.
Tak pojďte, Davide.
Není to...
Muzeum moderního umění.
Jasně.
Zavřete ty dveře.
To je hlavní vodárna dolního Manhattanu.
Soudní budova je od nás 10 bloků.
Počkejte tady.
Ahoj. Je otevřenej sál?
Jsi v pohodě?
Jo. Jenom...
Jenom mám chuť si zatančit.
V dolním Manhattanu je mnoho vrstev takzvaného substrátu, tedy dveří,
které v průběhu času přibyly.
Proto je tu pohyb mnohem složitější než v severní části. A pomalejší.
Náš cíl je Centre Street 60, soudní síň 300.
Je tisíc způsobů, jak se tam těmi dveřmi dostat.
Naučte se, jak zůstat v substrátu,
aby vás Thompson nemohl zachytit.
Jo. Červené dveře na jih od bistra.
Potom vylezu na Broadwayi u Leonard Street.
Ano. Pokračujte.
Půl bloku odtamtud...
Řekněme, že je tam Thompson.
Fajn. Půjdu na východ do Lafayette.
Ne, je tam Crosby Street.
8 dveří. Kličkuju tam.
Bude to trvat moc dlouho.
V každých dveřích se jim ztratíte.
Je to bezpečnější. Pochopte.
Tohle ještě nikdo neudělal.
Projdete prvními dveřmi, a rozpoutá se peklo.
Každý s něčím na hlavě je hrozbou.
S kšiltovkou Yankee, buřinkou nebo i jarmulkou.
Může pracovat pro Thompsona.
Ani vy neprojdete bez klobouku?
Přesně tak.
Předseda tak omezuje naši moc.
Voda je další způsob.
Šlo o to, že se objeví Thompson.
Ano.
Co mu prostě srazit klobouk
a proběhnout kolem, než ho sebere?
Dobrá improvizace. To nám nejde.
Nejrychlejší jsou ty modrý dveře.
Celou dobu by vás nic nechránilo.
Postupné pronikání je bezpečnější.
Když se mi to povede, překvapím je.
Jestli se vám to povede.
Ještě je toho hodně.
Všechno zvládnu.
To říkal i váš otec.
Vy se asi nemáte identifikovat se svými případy. Cítit vinu.
Nejsme uzpůsobeni k tomu, abychom se řídili emocemi jako vy.
To ale neznamená, že je nemáme.
Někdo víc, někdo míň.
Máte štěstí. Zase prší.
Musíme jít. Svatba je za 10 minut.
Je čas. Moc brzy je totéž jako moc pozdě.
Vaše snoubenka je tady?
Už je na cestě.
Soudní síň 300.
- Všechno v pořádku? - Jo.
- Jdeme na to. - Fajn.
- Zkusím ty modrý dveře. - No jistě.
Tohle vám je otevře. Neztraťte ho.
- Díky, Harry. - Hodně štěstí.
Tak jo.
Norris využil déšť a pokusí se o to.
Upozorněte svatebního supervizora.
- Děje se něco? - Mám jen trému.
Půjdu na chvilku na dámy.
Má klobouk a je v substrátu.
Právě vstoupil do substrátu.
Ne, ne, ne. Spěchám. Pardon.
Číslo 22. Pojďte prosím za mnou.
- Pak jdeme my. Běž prosím tě za ní. - Jasně.
- Vy jste Norris. - Já spěchám.
- V klobouku nic nemám. - Běžte.
Ona tam není.
A kde je? Tak kde je?
Elise.
Ty si toho chlapa nevezmeš.
Je mi to líto.
Vím, co si asi o mně myslíš,
ale nemiluješ ho. Byl jsem hroznej.
- Já se vdávám. - Ne, to nemůžeš.
Nesahej na mě. Co děláš?
Víš, že mi nikdo takhle neublížil?
Vím. Mrzí mě, jak jsem tě opustil.
Do hajzlu, Davide. Nechals mě samotnou ve špitále.
Je to hrozný, ale měl jsem důvod.
Ty vůbec nevíš, co jsem zač. Z čeho jsem šťastná.
Nechtěl jsem ti ublížit.
Proboha.
- To nic. Patří k nim. Poslouchej mě. - Cos to...
- Zapomeň na něj. - Co to děláš?
Podívej se na mě. Vím, že mě miluješ.
Píše se tu, že mě miluješ.
A já tebe. Ale nejsme si předurčeni.
Je to v týhle knize.
- Já vím, že to tak není. - Co to...
Vím, co cítím. Je mi fuk, co bude.
Až do smrti chci zůstat s tebou, i když to bude jen chvilka.
Právě nás prozradil.
Zavolejte zásahovku.
Ať se připraví na úplný reset.
Pan Thompson povolal zásahovku.
Žádá povolení k nouzovému resetu.
Já to předám.
Proč tě pronásledují?
Chtějí mě resetovat.
Cože tě chtějí?
Nikdy jsem ti nelhal.
Je tamhle.
Tam uvnitř.
Miluju tě, Elise.
Něco ti ukážu.
Zasloužíš si to vědět.
Co se děje?
Musíme běžet. Tamhle jsou další dveře.
Máme je. 6. Avenue. Ukončete to.
Proboha, co se to děje? Jdou po nás.
Víc ti neřeknu. Musíš mi věřit.
Musíš mi věřit.
- Dobře. - Jdeme.
Dveře, dveře.
Najdi další dveře.
Co se to sakra děje?
Co se to, Davide, sakra děje?
- Promiň. - Jak jsme to udělali?
- Promiň. - No jak?
Ty dveře patří těm, co nás honí.
- Kdo to je? - Nevím, jak je nazvat,
ale chtějí mi tě vzít.
- Co je jim po nás? - Zranili ti nohu.
Všechno, na čem pracuješ, se neuskuteční, když budeme spolu.
- Proto jsem tě nechal v nemocnici. - Nechápu.
Nechápu to.
Není možný, aby to byla chyba.
Není to možný.
Proč to považují za chybu?
Tvrdí jim to ta kniha.
Ale co když najdu jejího autora?
Tak jo. Můžu projít těmi dveřmi sám.
A už nikdy neuvidíš mě ani ty, co nás pronásledují.
Nebo můžeš jít se mnou. Nevím, co je za těmi dveřmi,
ale budu vědět, že jsi se mnou.
Po ničem jiným jsem nikdy netoužil.
Půjdu s tebou.
Tak jo.
Chyť tu druhou.
A otoč s ní doleva.
Proboha.
Hej, tady nemáte co dělat.
Stůjte!
Chyťte je.
Rychle!
Zastavte je!
Harry Mitchelle, máte jít do Předsedovy kanceláře.
Okamžitě.
Pojď.
Jak jste se sem dostali?
Prohledejte to tu!
Do hajzlu.
Zpátky.
Ne.
- Miluju tě. - Miluju tě.
Mysleli jste, že se dostanete k Předsedovi?
A změníte svůj osud?
Nebo si ho napíšete sami?
Jenže takhle to nejde. A já vám řeknu proč.
Mám pro vás vzkaz.
Rozumím.
I Thompson má šéfa.
Harry?
- Ty jsi Předseda? - Ne.
Ale už ses s ním setkal. Nebo s ní.
Všem se to už někdy stalo.
Zjevuje se v různých formách,
a proto si lidé málokdy uvědomí, kdy k tomu dochází.
Tohle je něco jako zkouška?
Svým způsobem je to celé zkouška.
Pro všechny. I pro členy Modifikačního úřadu.
Davide, pro Elise jste riskoval úplně všechno.
Elise, když jste u Sochy svobody vešla do dveří, taky šlo o všechno.
Ale nadchli jste mě tím.
Asi jste nadchli i Předsedu.
- Tohle se týká nás? - Ano.
Co se tam píše?
Že to, co se mezi vámi stalo,
je vážným porušením plánu.
A proto ho Předseda přepsal.
Tak fajn.
A co teď?
Teď?
Teď už musíte po schodech.
Lidé většinou kráčí po cestě, kterou jsme určili.
Příliš se bojí zkoumat jiné směry.
Ale občas se objeví někdo jako vy a zboří všechny překážky,
které mu naklademe.
Uvědomí si, že svobodná vůle je dar, který neumí využít,
dokud o něj nebojuje.
A to je asi Předsedův skutečný plán.
Že možná jednou...
...nebudeme plán psát my.
Ale vy.