Imao je ovo sa sobom...
I ovo.
Jesi li me došao ubiti?
Znam što je ovo.
Vidio sam ga već.
Prije mnogo godina.
Pripadao je čovjeku kojeg sam upoznao u napola zapamćenom snu.
Čovjek opsjednut polu radikalnim shvaćanjima.
Koji je najotporniji parazit?
Bakterija? Virus?
Trakavica?
G. Cobb želi reći da je to... -Ideja!
Otporna, vrlo zarazna.
Kad ideja zarobi mozak gotovo ju je nemoguće izbrisati.
Ideja koja je potpuno oformljena i shvaćena ostaje.
Negdje unutra. -Da je netko poput vas ukrade?
Da, i u snu su vam smanjene svjesne odbrane, a misli vam je lakše ukrasti.
To se zove izvlačenje.
Ali mi možemo istrenirati vašu podsvijest da se obrani i od najvještijih izvlačitelja.
Kako to mogu učiniti? -Jer sam ja najiskusniji izvlačitelj.
Znam pretražiti vaš um i pronaći vaše tajne. Znam trikove.
Mogu ih vas naučiti tako da ćete se i u snu braniti.
Ako želite moju pomoć, morat ćete biti potpuno otvoreni sa mnom.
Moram znati vaše misli bolje od vaše žene, terapeuta, bilo koga!
Ako je ovo san i vi imate sef pun tajni, moram znati što je u njemu.
Da bi ovo uspjelo morate me u potpunosti pustiti unutra.
Uživajte u večeri, gospodo, dok razmislim o vašem prijedlogu.
Zna.
Što se to događa gore?
Saito zna. Poigrava se s nama.
Nema veze. Mogu to izvući. Vjeruj mi.
Informacija je u sefu. Pogledao ga je čim sam spomenuo tajne.
Što ona radi ovdje?
Vrati se u sobu. Dobro? Riješit ću ovo. -I bolje ti je. Došli smo poslom.
Ako skočim...
hoću li preživjeti?
Možda dobrim zaronom. Mal, što radiš ovdje?
Mislila sam da ti možda nedostajem.
Nije da nedostaješ... Ali ne mogu ti više vjerovati.
Pa što onda?
Liči na Arthurov ukus.
Zapravo subjekt voli postmoderne britanske slikare.
Molim te, sjedni.
Reci mi...
Nedostajem li djeci?
Ne možeš ni zamisliti.
Što to radiš? -Idem na zrak.
Ostani gdje jesi, Mal.
K vragu!
Okreni se!
Pištolj, Dome.
Molim te.
Sada kovertu, g. Cobb!
Je li vam ona rekla ili ste znali cijelo vrijeme?
Da ste me došli pokrasti ili... da zapravo spavamo?
Želim znati ime vašeg poslodavca?
Nema smisla prijetiti mu u snu, zar ne, Mal?
Ovisi čime prijetiš.
Ubijanje će ga samo probuditi.
Ali bol...
Bol je u umu.
A sudeći po dekoracijama u tvom smo umu Arthure.
Što to radiš? Prerano je! -Znam! Ali san se urušava!
Pokušavam držati Saita što je duže moguće! Skoro pa smo gotovi.
Zaustavite ga!
POVJERLJIVO
Ovo ne ide. Probudi ga!
Neće se probuditi!
Daj mu trzaj! -Što? -Zaljuljaj ga!
Onesvijestio se.
Došli ste spremni, a? -Ni vođa mog osiguranja ne zna za ovaj stan.
Kako ste ga pronašli?
Teško je čovjeku na vašoj poziciji skrivati ovakvo ljubavno gnijezdo.
Posebno kad je uključena udana žena. -Ne bi ona. -A eto nas.
Postoji dilema. -Približavaju se.
Imate po što ste došli. -Nije istina. Izostavili ste ključan dio informacije.
Skrivali ste nešto jer znate što smo smjerali.
Pitanje je zašto ste nas uopće pustili. -Audicija.
Za što? -Nema veze. Niste prošli.
Izvukli smo svaku informaciju koju ste imali. -Prijevara je bila očita.
Stoga, ostavite me na miru!
Čini se da ne razumijete, g. Saito. Korporacija koja nas je zaposlila,
neće prihvatiti neuspjeh. Nećemo izdržati dva dana.
Cobb...
Morat ću, izgleda, učiniti ovo malo jednostavnije.
Recite nam što znate! Recite odmah!
Uvijek sam mrzio ovaj tepih.
Ustajali miris, tako oštar vez,
i u potpunosti napravljen od vune.
Ali sada...
ležim na poliesteru.
Što znači... da ne ležim na tepihu u mojem stanu.
Dokazali ste svoju reputaciju, g. Cobb.
Još uvijek sanjam.
Kako je prošlo? -Nije dobro.
San unutar sna, ha?
Zadivljen sam.
Ali u mojem snu igrate po mojim pravilima.
Ali, vidite, g. Saito nismo u vašem snu. -U mojem smo.
Budalo! Kako si zeznuo tepih!? -Nisam ja kriv. -Ti si arhitekta!
Nisam znao da će trljati obrazom po njemu! -Dosta!
Ti? Što je bilo sve ono?
Držao sam sve pod kontrolom. -Kako je onda kad ne držiš?
Nemamo vremena za ovo. Silazim u Kyotu.
Sigurno neće pregledavati svaki kupe. -Ne volim vlakove. Slušajte...
Svatko se brine za sebe.
Halo?
Ćao, tatice! -Ćao, tata.
Hej, mili. Kako ste mi?
Dobro. -OK, valjda. -OK?
Tko je to samo OK? Ti, James? -Da.
Kad se vraćaš kući, tata? -Ne mogu dušo, ne mogu.
Ne još neko vrijeme, sjećaš se? -Zašto?
Rekao sam vam već. Nema me jer radim. Dobro?
Baka kaže da se nikad nećeš vratiti.
Phillipa, jesi li to ti? Daj mi baku na telefon, može?
Odmahuje glavom.
Nadajmo se da se vara u vezi toga.
Tatice?
Da, James? -Je li mama s tobom?
Pričali smo o tome.
Mama više nije ovdje. -Ali gdje je?
Djeco, dosta je. Pozdravite se. -Poslat ću poklone po djedi.
Budite dobri.
Prijevoz nam je na krovu. -Dobro.
Jesi dobro? -Da, jesam. Zašto?
Onaj san. Mal se pojavila? -Žao mi je zbog tvoje noge.
Neće se ponoviti. -Postaje gore, zar ne? -Dobit ćeš samo jednu ispriku, Arthure.
Gdje je Nash? -Nije se pojavio. Hoćeš čekati? -Ne.
Trebali smo predati Saitove planove ekspanzije Cobalu prije dva sata.
Sada znaju da nismo uspjeli. Vrijeme je da nestanemo.
Gdje ideš? -Buenos Aires. Pritajit ću se tamo, možda obaviti neki posao.
Ti? -Sjedinjene Države. -Pozdravi ih.
Izdao vas je. Došao je moliti za svoj život.
Stoga vam nudim zadovoljštinu...
Ne radim ja tako.
Što ćete mu učiniti? -Ništa.
Ali ne mogu govoriti u ime Cobal inženjeringa.
Što želite od nas?
Sađenje?
Je li moguće? -Nije.
Ako možete ukrasti ideju iz nečijeg uma, zašto je ne bi mogli usaditi?
Usadit ću vam ideju. Kažem vam: "Nemojte razmišljati o slonovima".
O čemu razmišljate? -Slonovima.
Tako je, ali to nije vaša ideja jer znate da sam vam je ja dao.
Subjektov um uvijek pronađe izvor ideje. Pravu inspiraciju je nemoguće lažirati.
Nije istina.
Možete li to učiniti? -Nudite mi izbor?
Jer se i sam mogu riješiti Cobala.
Onda imate izbor. -Izabirem otići, gospodine.
Recite posadi gdje želite otići.
G. Cobb?
Biste li htjeli otići kući?
U Ameriku?
Svojoj djeci?
Ne možete to ispraviti. Nitko ne može!
Baš poput sađenja. -Cobb, idemo!
Koliko je komplicirana ideja? -Dosta jednostavna.
Nijedna ideja nije jednostavna kad je moraš usaditi u nečiji um.
Moj glavni konkurent je bolestan starac.
Njegov sin će uskoro naslijediti čitavu korporaciju.
Želim da on odluči razdijeliti očevo carstvo.
Cobb, trebamo otići od ovoga. -Čekaj.
Ako uradim ovo... Ako bih mogao to uraditi...
trebam jamstvo.
Kako znam da ćete ispuniti obećano? -Ne znate.
Ali mogu. Onda...
Hoćeš li skočiti s vjerom?
Ili postati starac ispunjen žaljenjem.
Koji čeka samotnu smrt.
Okupite svoj tim, g. Cobb. I mudrije birajte ljude.
Znam koliko želiš ići kući.
Ovo se ne može izvesti. -Može.
Samo moramo otići dovoljno duboko. -Ne znaš to!
Već sam to uradio.
Kome si to učinio?
Zašto idemo u Pariz?
Trebat će nam novi arhitekta.
Nikada nisi volio svoj ured, zar ne?
Nema mjesta za razmišljanje u onom spremištu za metle.
Je li sigurno da budeš ovdje?
Izručivanje između Francuske i SAD-a je birokratska noćna mora, znaš i sam.
Mislim da bi u tvom slučaju pronašli način. -Donio sam ovo za...
Za djecu kad budeš imao priliku. -Trebat će više od plišane igračke tu i tamo
da uvjeriš tu djecu da još uvijek imaju oca.
Radim ono što znam. Ono što si me ti naučio.
Nikad te nisam naučio da budeš lopov. -Ne.
Naučio si me da upravljam ljudskim umovima. Nakon onoga što se dogodilo...
bilo je puno legalnih načina da iskoristim tu vještinu.
Što radiš ovdje, Dome?
Mislim da sam pronašao put kući.
Posao za neke vrlo, vrlo moćne ljude.
Ljude koji zauvijek mogu srediti moje optužbe.
Ali trebam tvoju pomoć. -Došao si pokvariti nekog od mojih najbistrijih
i najboljih. -Ne znaš što nudim. Moraju odlučiti sami za sebe.
Novac? -Ne samo novac. Sjećaš se?
To je prilika izgraditi katedrale i čitave gradove. Stvari koje nisu postojale.
Stvari koje nisu mogle postojati u stvarnome svijetu.
Želiš da ja nekome drugom dopustim
da te prati u tvojoj fantaziji? -Neće ući u san.
Samo će dizajnirati razine i naučiti sanjare koje su. To je sve.
Dizajniraj ih sam.
Mal mi neće dopustiti.
Vrati se u stvarnost, Dome.
Molim te. -Stvarnost?
Ta djeca, tvoja unučad, čekaju da im se otac vrati kući.
To je njihova stvarnost.
Ovim poslom, posljednjim poslom, tako ću to ostvariti.
Ne bih stajao ovdje da znam za ijedan drugi način.
Trebam arhitekta koji je dobar kao što sam ja bio.
Imam nekoga boljeg.
Ariadne...
Upoznaj g. Cobba.
Drago mi je. -Ako imaš par trenutaka g. Cobb ima poslovnu ponudu za tebe.
Stažiranje? -Ne baš.
Imam test za tebe. -Nećete mi ništa reći o ovome prije toga?
Prije nego opišem posao moram znati možeš li ga odraditi. -Zašto?
Nije baš sasvim legalno.
Imaš 2 minute da napraviš labirint za koji treba više od minute za rješavanje.
Stani!
Ponovo.
Stani.
Moraš bolje od toga.
To je već bolje.
Kažu da koristimo samo djelić punog potencijala mozga. To je kad smo budni.
Kad spavamo um nam može učiniti gotovo sve. -Kao?
Zamisli da dizajniraš zgradu. Svjesno stvaraš svaki aspekt.
Ali katkad se čini da se samo od sebe stvara, ako znaš što mislim. -Da.
Kao da otkrivam. -Iskreno nadahnuće.
Kad sanjamo naš um konstantno to radi.
Stvaramo i percipiramo naš svijet u isto vrijeme.
Um nam to radi tako dobro da ne znamo ni da se događa.
To nam dozvoljava da uđemo usred tog procesa. -Kako?
Preuzimajući stvaralački dio. Tu ti upadaš.
Stvoriš svijet sna. Mi uvedemo subjekt u taj san.
I on ga ispuni svojom podsviješću.
Kako mogu prikupiti dovoljno detalja da misle kako je stvarnost?
Snovi se čine stvarnima kad smo u njima, zar ne?
Tek kad se probudimo shvatimo da je nešto čudno.
Da te pitam. Ne sjećaš se baš početka sna, zar ne?
Uvijek završiš usred onoga što se događa. -Valjda, da.
Kako smo završili ovdje? -Došli smo iz...
Razmisli, Ariadne. Kako si dospjela ovamo?
Gdje si sada?
Sanjamo? -Spavaš usred radionice.
Ovo ti je prva lekcija u dijeljenom sanjanju.
Ostani mirna.
Ako je to samo san, zašto pokrivaš oči?
Jer nikad nije samo san, zar ne? Lice puno stakla boli k'o sam vrag.
Kada si u njemu osjećaj je stvaran. -Zato je vojska razvila dijeljeno sanjanje.
Program treniranja za vojnike da pucaju, bodu i dave jedni druge. Zatim se bude.
Kako su arhitekti upleteni u to? -Netko je morao dizajnirati snove, zar ne?
Daj nam još pet minuta. -Pet minuta?
Pričali smo sat vremena!
U snu mozak funkcionira brže, stoga...
vrijeme se čini sporije. -5 minuta u stvarnom svijetu je sat u snu.
Da vidimo što možeš smisliti u pet minuta.
Imaš osnovni raspored. Knjižara, kafić, ostalo je također tu.
Tko su ovi ljudi? -Projekcije moje podsvijesti.
Tvoje? -Da. -Zapamti, ti si sanjar. Izgradila si ovaj svijet.
Ja sam subjekt, moj um ga nastanjuje.
Doslovno možeš pričati s mojom podsvijesti.
Jedan od načina izvlačenja informacija iz subjekata. -Kako još?
Stvaranjem nečeg sigurnog, poput...
sefa ili zatvora koji um automatski puni informacijama koje želi zaštititi.
Shvaćaš? -A ti upadaš i ukradeš ih?
Mislila sam da će prostor sna biti u vezi s percepcijskim,
ali više je u vezi osjećanja.
Pitanje: Što se događa kad se počneš petljati u fizičke zakonitosti?
Strava, zar ne?
Jeste.
Zašto svi gledaju u mene?
Jer moja podsvijest osjeća da netko drugi stvara ovaj svijet.
Što više mijenjaš stvari, to se projekcije brže stapaju u tebe.
Stapaju? -Osjećaju strano tijelo sanjara.
Napadaju kao što se leukociti bore sa zarazom. Hoće li nas napasti? -Ne.
Samo tebe.
Ovo je odlično, ali kažem ti, ako nastaviš mijenjati sve...
Hoćeš reći svojoj podsvijesti da o'ladi malo. -To mi je podsvijest.
Sjećaš se? Ne mogu je kontrolirati.
Impresivno!
Znam ovaj most!
Ovo mjesto je stvarno, zar ne? -Da, prolazim ovuda svaki dan do faks.
Nikad ne stvaraj mjesta iz uspomena. Uvijek zamišljaj nova mjesta!
Moraš početi od onoga što znaš, zar ne? -Koristi detalje!
Uličnu svjetiljku, govornicu, nikad čitave četvrti! -Zašto ne?
Jer graditi snove iz sjećanja je najlakši način gubljenja poimanja
što je san, a što java. -To se tebi dogodilo?
Slušaj me! Ovo nema veze sa mnom, shvaćaš? -Zato trebaš mene da ti izgradim snove?
Miči se od nje! Odbij!
Mal! -Probudi me! -Mal! -Probudi me!
Hej, pogledaj me! Dobro si. Dobro si.
Zašto se nisam probudila? -Jer je ostalo vremena na satu.
Ne možeš se probuditi unutar sna osim ako ne umreš.
Trebat će joj totem. -Što?
Totem, to je... -Baš ti je neka podsvijest, Cobb!
Šarmantna je! -Vidim, upoznala si gđu. Cobb.
To mu je žena? -Dakle, totem. Trebaš maleni objekt,
po mogućnosti težak. Nešto što ćeš stalno imati uza sebe.
Ali za koji nitko drugi ne zna. -Novčić? -Ne, mora biti jedinstvenije.
Ovo je ispunjena kockica.
Ne smiješ je dirati. Izgubilo bi svrhu. Samo ja znam balans i težinu ove kockice.
Tako kad ti pogledaš u svoj totem, znat ćeš bez sumnje da nisi u nečijem snu.
Ne znam jel' ti ne vidiš što se događa ili ne želiš,
ali Cobb ima ozbiljnih problema koje želi zakopati dolje.
Ja neću samo tako otvoriti svoj um nekome takvome.
Vratit će se.
Nikad nisam vidio da je netko tako brzo skužio sve.
Stvarnost joj neće biti dosta. Kad se vrati...
Kad se vrati reci joj neka radi labirinte. -Gdje ćeš ti biti? -Idem posjetiti Eamesa.
Eamesa? U Mombasi je. Cobaltovo područje.
Potreban rizik. -Ima dosta dobrih lopova. -Ne treba nam samo lopov.
Treba nam krivotvoritelj.
Trljaj ih koliko hoćeš, neće se razmnožiti.
Nikad ne znaš. -Idemo na piće.
Ti častiš.
Gramatika ti se nije poboljšala. -Odjebi! -Kakav ti je rukopis?
Čitljiv. -Dobro. -Hvala vam.
Sađenje. Prije nego mi kažeš da je nemoguće...
Ne, sasvim je moguće. Samo je prokleto teško.
Zainteresiran. Arthur stalno govori da se ne može. -Arthur!
Još uvijek radiš s tim štreberom? -Dobar je u onome što radi, zar ne?
Najbolji. No, nedostaje mu mašte.
Ne kao tebi. -Čuj, za sađenje ti treba mašta.
Da te pitam nešto.
Jesi li ti to već napravio? -Probali smo.
Usadili smo ideju, ali nije se primila. -Niste je usadili dovoljno duboko?
Nije u pitanju samo dubina.
Trebaš najjednostavniju verziju ideje da se ona prirodno razvija
u subjektovom umu. Vrlo delikatno. Koja je ta ideja koju moraš usaditi?
Moramo natjerati nasljednika velike korporacije da razdijeli očevo carstvo.
Tu imaš razne političke motive, antimonopolistička htjenja, itd.
Sa svime time...
Prepušten si na milost subjektovih predrasuda.
Moraš početi od apsolutnih osnova. -Kojih?
Odnosa s ocem.
Imaš kemičara? -Još ne. -Dobro, ovdje je jedan čovjek.
Yusuf. On pravi svoje verzije spojeva.
Kad ćeš me odvesti tamo? -Kad se oslobodiš pratnje.
Čovjek za šankom. -Cobal inženjering.
Potjernica na mene? Traže li me mrtvog ili živog? -Ne znam.
Vidjet ćemo hoće li početi pucati. -Napravi smetnju, nađemo se dolje za
pola sata? -Ovdje? -Zadnje mjesto na koje će pomisliti.
Dobro.
Freddy! Freddy Simmons! To si ti, zar ne?
Ne, nisi ti.
Sad ne sanjaš, ha?
Kavu. Jednu kavu.
Jednu kavu!
Trebate prijevoz, g. Cobb?
Što radite u Mombasi? -Štitim svoje ulaganje.
Ovako se oslobađaš pratnje, ha? -Drugačija pratnja.
Cobb je rekao da ćeš se vratiti.
Pokušala sam se ne vraćati, ali... -Ništa nije slično tome.
Jednostavno je...
Čisto stvaranje.
Hoćemo li pogledati neke paradoksalne arhitekture?
Moraš savladati par trikova ako želiš izgraditi tri kompletna sna.
Oprostite.
Kakve trikove?
U snu možeš prevariti arhitekturu do nemogućih oblika.
To ti dozvoljava stvaranje zatvorenih petlji, poput Penroseovih stuba.
Beskonačnog stubišta.
Vidiš?
Paradoks.
Zatvorena petlja će ti pomoći maskirati granice sna kojeg stvaraš.
Koliko velike moraju biti te razine? -Od kata zgrade do čitavih gradova.
Moraju biti dovoljno komplicirane da se možemo sakriti od projekcija. -Labirint?
Tako je. Labirint. Što je labirint bolji...
To imamo više vremena prije nego nas projekcije uhvate.
Upravo tako.
Tvoja podsvijest se čini ugodnom. -Čekaj postat će gadno.
Nitko ne želi da mu netko čeprka po umu.
Cobb više ne može graditi, zar ne?
Ne znam može li, ali neće.
Misli da je sigurno ako ne zna planove. -Zašto? -Ne želi mi reći.
Mislim da je zbog Mal. -Bivše žene? -Nije mu bivša.
Još su zajedno. -Ne...
Ona je mrtva.
Ono što si vidjela je njena projekcija.
Kakva je bila kad je bila živa? -Bila je divna.
Tražite kemičara? -Da.
Da napravi spoj za posao? -I da ide na teren s nama.
Rijetko idem na teren, g. Cobb.
Trebamo vas da napravite spoj prilagođen našim potrebama.
Koje su? -Velika dubina. -San unutar sna.
Dvije razine?
Tri. -Nije moguće.
Toliko snova unutar snova je previše nestabilno. -Moguće je.
Samo morate imati sedativ. -Ne, moćan sedativ.
Koliko članova tima? -Pet. -Šest.
Jedini način da znam da je posao obavljen je...
ako odem s vama. -Nema mjesta za turiste na ovakvom poslu, g. Saito.
Ovog puta čini se da ima.
Ovaj sedativ je dobar za početak.
Koristim ga svaki dan. -Za što? -Pokazat ću vam.
Možda nećete htjeti vidjeti.
Poslije vas.
10, 12 ih je... -Dolaze svaki dan. Dijeliti snove.
Vidite, vrlo stabilno.
Koliko dugo sanjaju? -Tri, četiri sata svaki dan.
U vremenu snova? -Sa ovim spojem?
40 sati, svakoga dana. -Kako to rade? -Recite mu, g. Cobb.
Nakon nekog vremena jedino tako i možeš sanjati.
Vama je bilo tako, g. Cobb? -Dolaze svaki dan ovamo spavati? -Ne.
Dolaze se probuditi.
San je postao njihova stvarnost.
Tko ste vi da kažete drugačije?
Da vidimo što možeš.
Znaš kako me pronaći.
Znaš što moraš učiniti.
Oštro, zar ne?
Jeste li dobro, g. Cobb?
Jesam.
Dobro sam.
Robert Fisher.
Nasljednik Fisher Maurice energijskog konglomerata.
Što imate protiv ovog g. Fishera? -Ne tiče vas se.
G. Saito, ovo nije tipična korporativna špijunaža.
Tražite sađenje od mene, nadam se da shvaćate težinu tog zahtjeva.
Sjeme koje zasadimo u umu tog čovjeka izrast će u ideju. Ona će ga definirati.
Možda će...
Možda će promijeniti čitav njegov svijet.
Mi smo zadnja tvrtka koja stoji između njih i potpune dominacije energentima.
Ne možemo se više natjecati.
Uskoro će energijom opskrbljivati pola svijeta.
Zapravo će postati nova velesila!
Svijet treba da Robert Fisher promijeni mišljenje.
Tu mi upadamo. Kakav je Fisherov odnos s ocem?
Kruže glasine da je odnos prilično kompliciran.
Ne možemo raditi samo na glasinama, zar ne?
Možete li mi dati pristup ovome čovjeku?
Browning. Desna ruka Fishera starijeg.
Kum Fishera juniora. -Mislim da će biti moguće.
Ako nabavite dobre preporuke. -Preporuke?
To mi je specijalnost, g. Saito.
Ne njušim nagodbu ovdje. Odvedite ga dolje. -G. Browning...
Politika Mauricea Fishera je uvijek izbjegavanje nagodbi.
Pa, hoćemo li podijeliti tvoju brigu izravno s Mauriceom?
Nije potrebno. -Ne, mislim da bismo trebali.
Kako mu je?
Ne želim ga bespotrebno gnjaviti, ali...
Hajde...Gubite se van! Uzmi... Uradi to...
Provuci...
K vragu... Rekao si kad sam pitao...
Sigurno mu je to draga uspomena. -Ja sam mu to stavio pored kreveta.
Nije ni primijetio. -Roberte...
Moramo razgovarati o odvjetniku. Znam da je ovo teško... -Znam.
Ali od iznimne je važnosti da počnemo.
Strvinari su počeli kružiti. Što Fisher postaje bolesniji Browning postaje moćniji.
Imao sam priliku promatrati Browninga.
Proučiti fizički izgled, manire, i tako dalje...
U prvoj razini sna mogu oponašati Browninga.
I sugerirati koncept Fisherovom svjesnom umu.
Kako ćemo silaziti niz razine njegova projekcija Browninga bi trebala to vratiti.
Tako da sam sebi da ideju. -Upravo tako.
Jedino će se tako primiti. Mora je sam prouzročiti. -Eames...
Impresioniran sam.
Tvoje odobravanje je uvijek cijenjeno, Arthure, hvala.
Ideš spavati sam? -Ne, samo sam eksperimentirao.
Nisam znao da je netko ovdje. -Radila sam na svom totemu.
Daj, pogledat ću ga.
Znači, učiš? -Odlično rješenje za praćenje stvarnosti.
Tvoja ideja? -Ne...
Malina ideja. Ovaj...
Ovaj je bio njen. Zavrti ga u snu i nikad neće pasti.
Samo se vrti i vrti.
Arthur mi je rekao da je preminula.
Kako labirinti napreduju?
Svaka razina je povezana sa dijelom subjektove podsvijesti na koju ciljamo.
Napravila sam donju razinu bolnicu, da Fisher dovede svog oca.
Imam pitanje u vezi ovog rasporeda? -Ne, ne, ne...
Ne pokazuj mi ništa određeno, samo sanjar treba znati raspored.
Zašto je to toliko važno? -Ako netko od nas unese svoje projekcije
ne želimo da znaju detalje labirinta.
Želiš reći, ako uneseš Mal?
Ne možeš je držati podalje, zar ne?
Ne možeš graditi jer ako ti znaš labirint onda ga i ona zna.
To bi sabotiralo čitavu operaciju.
Cobb, znaju li ostali? -Ne, ne znaju. -Moraš ih upozoriti,
ako postaje gore. -Nitko nije rekao da postaje gore.
Moram doći kući. Samo mi je to bitno trenutačno.
Zašto ne možeš ići kući?
Jer misle da sam je ubio.
Hvala. -Za što?
Što nisi pitala jesam li.
"Podijelit ću očevo carstvo." To je očito ideja koju Robert mora samoproicirati.
Zato je moramo usaditi duboko u njegovoj podsvijesti.
Podsvijest je motivirana emocijama, zar ne?
Iz tog razloga moramo pronaći način prevesti ovo u emocionalni koncept.
Kako prevesti poslovni plan u emociju. -To ćemo otkriti, zar ne?
Robertov odnos s ocem je u najmanju ruku stresan. -To možda nije ni loše.
Može biti "Rasturit ću kompaniju" samo da napakosti starome.
Ne, jer mislim da pozitivna emocija pobjeđuje negativnu svaki puta.
Svi težimo pomirenju. Katarzi.
Robert Fisher mora imati pozitivnu emocionalnu reakciju na sve ovo.
Probaj ovo:
"Moj otac prihvaća da želim sam stvarati, a ne ići njegovim stopama."
Moglo bi uspjeti. -Moglo?
Treba nam nešto bolje od "moglo". -Hvala na tvom doprinosu, Arthure.
Oprosti što želim malo određenosti.
Određenosti! -Sađenje nema veze sa određenosti.
Kad mu uđemo u um morat ćemo raditi s onime što imamo.
Na gornjoj razini ćemo otvoriti odnos s ocem.
Na primjer: "Neću ići očevim stopama."
Na slijedećoj razini ga nahranimo: "Stvorit ću nešto za sebe."
Onda, dok dođemo do zadnje, izvući ćemo glavno oružje.
"Moj otac ne želi da budem kao on." -Tako je.
Na trećoj razini snovi će se urušiti pri najmanjoj smetnji.
Sedativ, za spavanje.
Da omogući tri razine snova morat ću ga kombinirati s iznimno snažnim sedativom.
Laku noć.
Spoj koji ćemo koristiti stvara vrlo brzu kemijsku reakciju i ubrzava funkcije mozga.
To nam daje više vremena na svakoj razini.
Moždana funkcija u snu će biti 20 puta veća od normalne.
Kada uđemo u san unutar tog sna, efekt se pojačava.
Tri sna, deset sati... -Oprostite... Matematika mi nije jača strana.
Koliko je to vremena?
Tjedan na prvoj razini, 6 mjeseci na drugoj,
treća razina... -Deset godina.
Tko bi htio ostati zarobljen u snu deset godina?
Ovisi o snu. -Kad usadimo ideju kako ćemo izaći?
Nadam se da imaš nešto pametnije na umu osim da me upucaš u glavu.
Trzaj! -Što je trzaj?
Ovo... Ariadne, bi bio trzaj.
Taj osjećaj padanja te razbudi.
Probudi te iz sna. -Hoćemo li osjetiti trzaj uz ovoliko sedativa?
To je pametni dio. Napravio sam sedativ da ne djeluje na osjećaj za ravnotežu.
Tako, koliko god dubok san, spavač još uvijek osjeća padanje.
Ili naginjanje.
Trik je u sinkroniziranju trzaja da prodre u sve tri razine.
Možemo koristiti glazbeno odbrojavanje za sinkronizaciju različitih trzaja.
Nema nikakvih operacija, zakazano kod zubara, ništa.
Zar nije trebao ići na operaciju koljena? -Ne, nije.
Da ga uspavamo treba nam... Barem deset sati.
Sydney-Los Angeles. Jedan od najdužih letova na svijetu.
Putuje svaka dva tjedna.
Sigurno leti privatnim avionom.
Ne ako ima neočekivanih popravaka.
Ali mora biti Boeing 747. -Zašto? -Jer je u njemu pilotska kabina na katu.
Prvi razred je u nosu aviona. -Nitko neće prolaziti. Ali morate kupiti čitav razred.
I stjuardese prvog razreda. -Kupio sam aviokompaniju.
Činilo mi se urednijim.
Izgleda da imamo deset sati.
Ariadne... odličan posao.
Znaš kako me pronaći.
Znaš što moraš učiniti.
Sjećaš se kad si me pitao da se udam za tebe?
Naravno.
Rekao si da si sanjao.
Da smo ostarjeli zajedno.
Sada možemo.
Ne bi smjela biti ovdje?
Htjela sam vidjeti kakve testove izvodiš svaku večer.
Ovo nema veze s tobom. -Ovo ima veze sa mnom. Tražio si da dijelimo snove.
Ne ove.
Ovo su moji snovi.
Zašto si to radiš?
Jedino tako mogu još uvijek sanjati.
Zašto ti je toliko važno sanjati?
U snovima smo još uvijek zajedno.
Ovo nisu samo snovi.
Ovo su uspomene. Rekao si da nikad ne koristimo uspomene.
Znam da jesam. -Pokušavaš je održati živom.
Ne možeš je zaboraviti.
Ne shvaćaš. Žalim za ovim trenucima, uspomene koje moram promijeniti.
Što je dolje za čime žališ?
Moraš znati samo jednu stvar u vezi mene.
Ovo je tvoja kuća?
Moja i Malina, da.
Gdje je ona? -Već je nema.
Ono je moj sin, James. Kopa nešto. Možda crve.
To je Phillipa.
Mislio sam ih zvati, da se okrenu i nasmiješe, da vidim...
Njihova predivna lica.
Prekasno je.
Sada ili nikada, Cobbe.
Počeo sam paničariti. Shvatio sam da ću zažaliti zbog ovog trenutka.
Moram im vidjeti lica posljednji put.
Djeco... Uđite!
Ali trenutak je prošao.
Što god da uradim, ne mogu promijeniti ovaj trenutak.
Krenem ih pozvati...
Pobjegnu.
Nikad im više neću vidjeti lica. Moram se vratiti kući.
U stvarni svijet.
Što radiš ovdje?
Zovem se... -Znam tko si. Što radiš ovdje?
Samo pokušavam razumjeti. -Kako bi razumjela?
Znaš li kako je to biti ljubavnica?
Biti pola cjeline?
Ne?
Ispričat ću ti zagonetku.
Čekaš vlak.
Vlak koji će te odvesti daleko.
Znaš gdje se nadaš da ćete vlak odvesti.
Ali nisi sigurna. No, nema veze.
Kako možeš ne mariti hoće li te vlak odvesti? -Jer ćemo biti zajedno.
Kako si je mogao dovesti ovamo, Dome? -Kakvo je ovo mjesto?
Ovo je hotel u kojemu smo provodili godišnjice. -Što se dogodilo ovdje?
Obećao si! Obećao si!
Moraš ostati ovdje! Zasad! -Rekao si da ćemo biti zajedno! Ostarjeti zajedno!
Vratit ću se po tebe!
Obećavam!
Misliš da možeš samo izgraditi zatvor od sjećanja u koji ćeš je smjestiti?
Stvarno misliš da će je to zadržati?
Vrijeme je!
Maurice Fisher je umro u Sidneyu.
Kada je pogreb? -Četvrtak. U Los Angelesu.
Robert će krenuti s tijelom ne kasnije od utorka.
Cobb, idem s vama. -Ne ovog puta.
Tim treba nekoga tko shvaća s čime se boriš.
Ne moram to biti ja. Ali onda moraš pokazati Arthuru.
Ovo što sam vidjela.
Uzmite nam još jedno mjesto na letu.
Ako se ukrcam na ovaj let, a vi ne ispoštujete naš dogovor...
kad sletimo idem u zatvoru do kraja života.
Ako obavite posao u letu...
ja obavim jedan poziv iz aviona i nećete imati problema proći kroz pograničnu.
Oprostite.
O, da, ispričavam se.
Oprostite, mislim da je ovo vaše. Mora da vam je ispalo.
Što ćete popiti? -Vodu, molim vas. -Vi? -Isto.
Hvala.
Nisam mogao ne primijetiti, ali da niste možda u rodu s Mauriceom Fisherom?
Da, on je... Bio mi je otac.
Bio je vrlo nadahnjujuća ličnost. Moja iskrena sućut.
Izvolite. -Hvala.
Za vašeg oca.
Neka počiva u miru.
Nisi mogao piškiti prije ovoga? -Oprostite.
Previše besplatnog šampanjca u avionu, ha, Yusufe? Jako smiješno.
Sigurno će mu trebati taksi po ovom vremenu.
Seronjo! Što to...? -Prošeći!
Taksi! Hvala.
Što to radite? -Oprostite, mislio sam da je slobodno. -Nije.
Možda možemo podijeliti. -Možda ne. Možete li stati i izbaciti...
Odlično.
Hajde!
Unutra je 500 dolara. Novčanik vrijedi više.
Možete me ostaviti na slijedećem semaforu. -Bojim se...
Pokrij ga!
Što se događa?
Ovoga nema u nacrtima.
Cobb? Cobb?
Eames!
Jeste dobro? -Da, dobro sam.
Fisher je dobro. Samo ako mu ne bude muka od vožnje. -Saito?
Odvedite Fishera otraga, odmah!
Otraga.
Pogođen je? Umire li? -Ne znam. -Isuse Kriste!
Gdje si ti bio? Što ti se dogodilo? -Blokirao nas je teretni vlak.
Zašto si stavila prugu nasred raskršća u centru? -Nisam.
Odakle je došla? -Daj da te ja pitam nešto? Zašto su nas napali?
Ono nisu normalne projekcije? Trenirani su! -U pravu si.
Kako mogu biti trenirane? -Fisherovu podsvijest je izvlačitelj
naučio da se sama brani pa mu se podsvijest militarizirala.
Trebalo je biti u izvještajima. Žao mi je. -Zašto nije?
Smiri se. -Ne govori mi da se smirim! To je bio tvoj posao! Tvoja odgovornost!
Trebao si temeljito provjeriti Fisherovu prošlost!
Nismo spremni za ovakvo nasilje. -I prije smo se borili sa podsvjesnim osiguranjem.
Bit ćemo pažljiviji i bit će dobro! -Ovo nije dio plana! On umire!
Oprostite! -Nemoj... Nemoj to raditi! -U agoniji, budim ga.
Neće ga probuditi. -Kako to misliš? -Neće. -Ako umremo u snu budimo se.
Ne iz ovoga. Sedativ je prejak.
Dobro, što se onda dogodi kad umremo? -Padnemo u limb? -Ti to ozbiljno?
Limb?! -Neizgrađen prostor sna. -Što je dolje?
Samo sirova beskonačna podsvijest. Ništa nije dolje.
Osim onoga što je možda ostalo od nekoga s kime dijelimo san a tko je već bio tamo.
U našem slučaju, to si samo ti. -Koliko dugo možemo biti zarobljeni tamo?
Ne trebamo ni pomišljati na bijeg dok sedativ... -Koliko godina?
Desetljećima, možda beskonačno! Ne znam, pitaj njega. On je bio tamo!
Postaje mu gore. -Odlično.
Hvala.
Sada smo zarobljeni u Fisherovom umu i borimo se s njegovom privatnom vojskom.
Ako poginemo... ostat ćemo u limbu dok nam mozak ne postane kajgana.
Donesite prvu pomoć.
Znao si za ove rizike i nisi nam rekao? -Mislio sam da ih neće biti.
Nisam znao da će biti gomila pucnjave. -Nisi imao prava.
Jedino tako možemo ići tri razine.
A ti? Ti si znao za ovo i šutio? -Vjerovao sam njemu! -Vjerovao? Obećao ti je pola?
Ne. Sve.
Rekao je da ste to već napravili. -Već smo napravili. Što, s Mal?
Jer je to ispalo tako dobro! -Nema nikakve veze s time.
Učinio sam što sam morao da se vratim svojoj djeci. -Doveo si nas u ratnu zonu,
bez izlaza? -Postoji izlaz. Nastavljamo s poslom, odradimo ga što brže.
Izađemo koristeći trzaje isto kao i prije. -Zaboravi.
Ako odemo dublje povećava se rizik. Ovo ću propustiti, dečki.
Fisherovo osiguranje nas upravo okružuje. 10 sati leta je tjedan na ovoj razini.
To znači da će svatko od nas biti ubijen. To vam garantiram!
Nemamo drugog izbora nego nastaviti i odraditi ovo što brže.
Prema dolje je jedini put prema naprijed.
Pripremite se. Ti, dođi. Protresimo ga.
Osiguran sam protiv otmice na 10 milijuna.
Ovo bi trebalo biti jednostavno. -Začepi! Neće biti.
Ured tvog oca ima sef ispod police za knjige. Trebamo kombinaciju.
Ne znam za nikakav sef. -To ne znači da ne znaš kombinaciju.
Reci nam koja je.
Ne znam.
Dobar izvor nam je rekao da znaš. -Da, koji izvor?
Ovo košta 500 dolara.
Što je unutra? -Novac, kartice, osobna, i ovo.
Korisno?
Možda.
Nastupaš. Imaš sat vremena. -Sat?
Trebao sam imati čitavu večer za ovo. -Saito nije trebao biti pogođen u prsa.
Imaš jedan sat da saznaš nešto korisno. Molim te.
Što je to?
Dobar izvor.
Kum Peter. Samo neka prestanu.
Šifru. -Ne znam je.
Zašto Browning govori da znaš? -Ne znam.
Pustite me da pričam s njim i otkrit ću.
Jedan sat! Počnite pričati!
Gamad me drži već dva dana!
Imaju nekoga s pristupom uredu tvog oca i pokušavaju otvoriti sef.
Mislili su da ja znam šifru, ali ne znam! -Ne znam ni ja.
Što? Maurice mi je rekao da kad premine
ti ćeš ga jedini moći otvoriti. -Ne. Nikad mi nije dao nikakvu šifru.
Možda i je. Možda nisi znao da je to šifra.
Što onda? -Ne znam. Neka značajna kombinacija brojeva temeljenih
na tvojim iskustvima s Mauriceom.
Nismo imali baš puno zajedničkih značajnih iskustava.
Možda nakon majčine smrti.
Nakon što mi je majka umrla, znaš što mi je rekao?
"Roberte, stvarno nema ničega za reći."
Slomile su ga emocije. -Imao sam 11 godina.
Kako mu ide?
Jako ga boli. -Kad se spustimo na niže razine, bol će biti manje intenzivna.
A ako umre?
Najgori scenarij?
Kad se probudi um će mu biti potpuno prazan. -Cobb...
Svejedno ću ispoštovati dogovor. -Cijenim to, Saito.
Ali kad se probudite nećete se ni sjećati da smo imali dogovor.
Limbo će vam postati stvarnost. Toliko dugo ćete biti izgubljeni dolje da
ćete postati starac. -Ispunjen žaljenjem.
Što, morate umrijeti sami? -Ne.
Vratit ću se.
Opet ćemo biti mladi zajedno.
Dišite.
Ovi će nas ubiti ako im ne damo šifru. -Žele otkupninu. -Čuo sam ih!
Zaključat će nas u onaj kombi i baciti u rijeku! -Što je u sefu?
Nešto za tebe.
Maurice je uvijek govorio da je to njegov najdragocjeniji poklon za tebe.
Oporuka. -Mauriceova oporuka je kod odvjetnika. -Alternativa.
Ova će poništiti drugu ako to budeš htio.
Dijeli glavne grane Fisher korporacije i donosi kraj čitavog carstva.
Uništiti čitavo nasljedstvo?
Zašto bi predložio takvo nešto?
Ne znam.
Volio te je, Roberte. Na svoj način.
Na kraju...
Pozvao me do svoje smrtne postelje.
Jedva je govorio.
Ali uspio mi je reći posljednje.
Privukao me k sebi...
Samo sam razaznao...
jednu riječ.
"Razočaran."
Kad si bio u limbu?
Možda si uvjerio ostatak tima da nastave s poslom ali oni ne znaju istinu.
Istinu, kakvu istinu? -Istinu da svakog trena
možeš dovesti teretni vlak kroz zid.
Istinu da Mal divlja tvojom podsviješću.
Istinu da što dublje ulazimo u Fishera također ulazimo dublje u tebe.
Nisam sigurna da će nam se svidjeti što ćemo pronaći.
Radili smo zajedno.
Istraživali smo koncept sna unutar sna. Ja sam htio više. Htio sam ići dublje.
Dalje.
Jednostavno nisam shvaćao da se sati mogu pretvoriti u godine dolje.
Da možemo ostati zarobljeni tako da kad...
Kad završimo na obali vlastite podsvijesti...
izgubimo osjećaj stvarnosti.
Stvorili smo, sagradili smo si svijet.
Radili smo godinama.
Sagradili smo vlastiti svijet.
Koliko dugo ste bili zarobljeni dolje?
Oko 50 godina.
Isuse!
Kako ste podnijeli to? -Nije bilo loše. Isprva smo se osjećali kao bogovi.
Problem je bio kad sam spoznao da nije stvarno.
Vremenom mi je postalo nemoguće živjeti tako.
A njoj?
Zaključala je nešto. Duboko unutar sebe.
Istinu koju je nekad znala.
Ali ju je odlučila zaboraviti.
Limb je postao njena stvarnost.
Što se dogodilo kad ste se probudili?
Probuditi se nakon toga poslije godina... desetljeća...
Postati stare duše vraćene opet u mladost.
Znao sam da nešto nije u redu s njom.
Ali nije htjela priznati.
Na kraju mi je rekla istinu.
Bila je opsjednuta idejom.
Jednom jednostavnom idejom.
Koja je sve promijenila.
Da naš svijet nije stvaran.
Da se morala probuditi i vratiti se u stvarnost. Da...
kako bismo se vratili kući...
morali smo se ubiti.
Što je s vašom djecom?
Mislila je da su projekcije. Da nas prava djeca čekaju tamo negdje.
Ja sam im majka! -Smiri se! -Misliš da ne vidim razliku!?
Ovo je moj san, zašto ne mogu kontrolirati ovo? -Jer ne znaš da sanjaš!
Bila je sigurna da ništa ne mogu učiniti koliko god ja molio, preklinjao...
Htjela je to učiniti, ali nije mogla sama. Voljela me previše.
Smislila je plan. Na našu godišnjicu.
Dušo, što to radiš?
Pridruži mi se. -Dođi, vrati se unutra. Hajde, vrati se unutra. -Ne.
Skočit ću i ti ćeš sa mnom. -Neću.
Slušaj me.
Ako skočiš nećeš se probuditi. Sjećaš se?
Umrijet ćeš. Samo se vrati unutra! Dođi.
Vrati se i popričat ćemo o ovome. -Dovoljno smo pričali.
Mal... -Dođi na rub ili ću skočiti.
Pričajmo o ovome.
Dobro? -Tražim da skočiš s vjerom. -Ne, dušo.
Ne mogu.
Znaš da ne mogu to.
Pomisli na trenutak na našu djecu.
Pomisli na Jamesa.
Pomisli na Phillipu. -Ako odem bez tebe svakako će ih odvesti.
Što to znači? -Naći će pismo od našeg odvjetnika.
Objašnjavam kako sam se bojala za svoju sigurnost.
Kako si prijetio da ćeš me ubiti.
Zašto si to učinila? -Volim te, Dome.
Zašto bi mi to učinila? -Oslobodila sam te krivnje što ih moraš ostaviti.
Idemo kući. Pravoj djeci. -Ne, ne. Mal, slušaj me!
Mal, pogledaj me! Molim te! -Čekaš vlak. -Mal, k vragu, nemoj to raditi!
Vlak koji će te odvesti daleko. -James i Phillipa nas čekaju!
Znaš gdje se nadaš da ćete vlak odvesti. -Čekaju nas!
Ali nisi siguran. -Mal, pogledaj me! -Ali nema veze. -Mal, k vragu!
Jer ćete biti zajedno. -Dušo, pogledaj me!
Mal, ne! Isuse Kriste!
Dala je trojici psihijatara da je proglase zdravom.
Nikako nisam mogao objasniti razlog njene ludosti.
Zato sam pobjegao.
Sada ili nikada, Cobbe.
Idemo.
Ostavio sam djecu i pokušavam se vratiti skroz otada.
Tvoja krivnja je određuje. Ona joj daje snagu.
Ali nisi odgovoran za ideju koja ju je uništila.
Ako želimo uspjeti u ovome... moraš si oprostiti
i morat ćeš se suočiti s njom.
Ne moraš to raditi sam. -Ne, ne...
Ja ću to uraditi zbog ostalih jer nemaju pojma
uz koliki rizik su došli ovamo s tobom.
Moramo krenuti.
Vrijeme je isteklo.
Ne znam nikakvu šifru. Ne svjesno. -A poticajno?
Imamo čovjeka koji stoji u uredu tvog oca i čeka ukucati šifru.
Reci prvih šest brojeva koji ti padnu na pamet. -Nemam pojma. -Odmah!
Rekao sam odmah!!
5, 2, 8...
4, 9, 1.
Morat ćeš bolje od toga.
Dobro, stavi mu vreću. Idemo se provozati.
Još lijevo.
Čuješ me?
Što si saznao? -Odnos tog čovjeka s ocem je gori nego smo zamišljali.
Kako nam to pomaže? -Što veći problemi, to je jača katarza.
Kako ćemo ih pomiriti ako su tako loši odnosi? -Radim na tome. -Radi brže.
Projekcije se brzo približavaju. Moramo otići odavde.
Prije nego nas sasvim opkole.
K vragu. -Ne smiješ se bojati sanjati nešto veće, dušice.
Moramo prebaciti njegovu mržnju s oca na kuma. -I uništiti mu jedini pozitivan odnos?
Ne, popravit ćemo mu odnos s ocem otkrivajući kumovu pravu narav.
Trebamo Fisheru naplatiti više od Saita za ovaj posao.
Što je s njegovim osiguranjem? Pogoršat će se kako idemo dublje.
Mislim da ćemo ići s gospodinom Charlesom. -Ne.
Tko je g. Charles? -Loša ideja. -Čim uđemo u hotel i priđemo Fisheru
njegovo osiguranje će nas opkoliti. Idemo s g. Charlesom kao onda sa Stainom.
Radili ste to već? -Da, i nije uspjelo. Subjekt je shvatio da sanja,
a njegova podsvijest nas je rastrgala. -Odlično! Onda ste bili sami?
Trebamo nekakvo ometanje. -Može. Što kažete na divnu damu koju sam već koristio?
Slušaj me. Vozi pažljivo. Dolje će ionako biti nestabilno.
Nemoj prerano skočiti. Imamo samo jednu priliku s trzajem ako želimo uspjeti.
Pustit ću muziku da znate kad dolazi. Ostalo je na vama.
Spremni? -Spremni!
Slatko sanjajte!
Dosađujem li vam?
Pričala sam vam svoju priču. Izgleda da vam se nije svidjela.
Imam puno toga na pameti.
Eno g. Charlesa.
G. Fisher?
Zadovoljstvo mi je što vas opet vidim. Rod Green iz marketinškog odjela.
A vi ste...? -Na odlasku.
Ako ti postane dosadno.
Sigurno vas je otpilila. Osim ako joj telefonski broj zaista ima 6 znamenki.
Čudan način za sklapanje prijateljstava kada vam ukradu novčanik.
K vragu. Sam novčanik vrijedi... -500 dolara, zar ne?
Ne brinite, moji ljudi već rade na tome.
Tko ili što je g. Charles?
To je taktika da okrenemo Fisherov um protiv njegove vlastite podsvijesti.
Zašto to ne odobravaš? -Jer uključuje reći meti da sanja.
Što uključuje privlačenje puno pozornosti na nas.
Nije li Cobb rekao da to nikad ne radimo?
Sad primjećuješ koliko vremena Cobb troši radeći stvari koje kaže da ne radimo.
G. Saito, možemo li popričati na trenutak? -Žao mi je...
Što ti radiš ovdje? -Jako zabavno, g. Eames.
Turbulencija u avionu? -Ne, puno bliže. Yusufova vožnja.
Oprostite, što ste rekli tko ste? -Rod Green iz marketinga.
To uopće nije istina, zar ne?
Ja sam g. Charles. Sjećate me se, zar ne?
Šef sam vašeg osiguranja ovdje dolje.
Izađite na nekom drugom katu, nastavite se kretati.
Otarasite se novčanika, osiguranje će ga tražiti. -Dobro.
Morate Cobbu pribaviti još vremena.
Osiguranje, ha?
Radite za hotel? -Ne, ne.
Specijalizirao sam se za posebnu vrstu osiguranja.
Podsvjesno osiguranje. -Pričate o snovima?
Pričate o izvlačenju? -Došao sam vas zaštititi.
G. Fisher došao sam vas zaštiti od nekoga tko pokušava pristupiti vašem umu
kroz vaše snove. Niste sigurni ovdje.
Dolaze po vas.
Neobično vrijeme, zar ne?
Osjećate to? -Što se događa?
Cobb privlači Fisherovu pozornost na neobičnost sna.
Što tjera njegovu podsvijest da traži sanjara.
Mene. Brzo. Poljubi me.
Još uvijek nas gledaju.
Da, ali vrijedilo je pokušati.
Trebali bismo otići odavde.
Osjećate to?
Trenirani ste za ovo, g. Fisher. Obratite pozornost na čudno vrijeme,
pomak gravitacije. Ništa od ovoga nije stvarno.
U snu ste.
Najlakše se možete ispitati ako se pokušate sjetiti kako ste stigli u hotel.
Možete li?
Da, ja... -Dišite, dišite, sjetite se treninga.
Prihvatite činjenicu da ste u snu i da sam vas ja došao zaštititi. Hajde.
Niste stvarni? -Ne.
Ja sam projekcija vaše podsvijesti.
Poslali su me da vas zaštitim kada su izvlačitelji pokušali uvući vas u san.
Vjerujem da se to sada događa, g. Fisher.
U redu. U redu.
Možete li me izbaviti odavde?
Odmah.
Pratite me.
Čekajte malo!
Isuse Kriste, što to radite?! -Poslali su ih da vas otmu.
Ako želite moju pomoć, morate ostati mirni.
Morate surađivati sa mnom, g. Fisher.
Ako je ovo san...
trebao bih se ubiti da se probudim, zar ne?
Ne bih to radio na vašem mjestu.
Vjerujem da su vam dali sedativ i ako povučete okidač,
možda se nećete probuditi.
Možda upadnete u dublje stanje sna.
Znate o čemu pričam.
Sjetite se treninga.
Sjetite se što sam vam rekao.
Dajte mi pištolj.
Ova soba je odmah ispod 528? -Da.
Razmišljate, g. Fisher. Čega se sjećate prije ovoga sna.
Puno pucnjave...
Kiše...
Kum Peter.
Moj Bože, oteli su nas! -Gdje su ga držali?
U stražnjem dijelu kombija. -To objašnjava pomijeranje gravitacije.
Sada ste u kombiju. Nastavite! -Ima nekakve veze sa...
Sa sefom...
Zašto je tako teško? - To je kao da se pokušavate sjetiti sna nakon buđenja.
Potrebne su godine vježbe. Vi i Browning
ste uvučeni u ovaj san jer pokušavaju ukrasti nešto iz vašeg uma.
Morate se usredotočiti i sjetiti što je to. Što je, g. Fisher? Mislite!
Šifra! Tražili su prve brojeve koji mi padnu na pamet!
Pokušavaju izvući broj iz vaše podsvijesti. Može predstavljati bilo što.
U hotelu smo trenutačno.
Probajmo hotelske sobe.
Koji je to bio broj? Probajte se sjetiti. Ovo je jako važno.
Pet!
52... Nešto... -Dugačak broj... Dosta, možemo odatle početi.
Peti kat. -Da.
Koristiš odbrojavanje? -Ne, moram sam procijeniti.
Dok vi svi spavate u 528.
Čekat ću Yusufov trzaj. -Kako ćeš znati?
Muzika će me upozoriti. Kada kombi udari branik na mostu
to će biti nepogrešivo i tako ćemo dobiti lijep, usklađen trzaj.
Ako je prerano nećemo se izvući.
Ako je prekasno neću vas moći spustiti. -Zašto?
Jer će kombi biti u slobodnom padu.
Ne mogu vas spustiti bez gravitacije. -Da.
Oni su sa mnom.
G. Charles! -Znate li što je to, g. Fisher?
Mislim da znam. -Pokušavali su vas uspavati.
Već spavam. -Opet.
Kako to mislite? San unutar sna?
Vidim, presvukao si se. -Oprostite?
Žao mi je. Zamijenio sam vas za prijatelja.
Zgodan momak, siguran sam.
To je Fisherova projekcija Browninga. Pratimo ga da vidimo kako se ponaša.
Zašto? -Jer njegovo ponašanje će nam reći
je li Fisher počeo sumnjati u njegove motive kao što želimo.
Kume Peter? -Rekli ste da su vas zajedno oteli?
Ne baš. Njega su već bili zarobili. Mučili su ga. -Vidjeli ste to?
Otmičari rade za tebe?
Roberte...
Pokušavaš otvoriti taj sef?
Da promijeniš oporuku? -Fisher Marrow je bio moj čitav život.
Ne mogu ti dopustiti da ga uništiš. -Neću odbaciti svoje nasljedstvo! Zašto bih?
Nisam mogao dopustiti da nasjedneš na očevo posljednje zadirkivanje.
Zadirkivanje? -Oporuka, Roberte! Ta oporuka!
To je njegova posljednja uvreda.
Izaziva te da izgradiš nešto za sebe
ali ti govori da nisi vrijedan njegovih dostignuća.
Što? Da je bio razočaran?
Žao mi je.
Ali... vara se.
Možeš izgraditi bolju tvrtku nego što je on ikada mogao. -G. Fisher...
Laže. -Kako znate? -Vjerujte mi, to mi je posao.
Krije nešto, a mi moramo saznati što je to.
Morate učiniti isto ono njemu što je on kanio učiniti vama.
Ući ćemo u njegovu podsvijest i otkriti što ne želi da saznate.
Dobro.
Spava.
Čekajte, u čiju mi ono podsvijest ulazimo?
U Fisherovu, ali sam mu rekao da je Browningova da postane dio našeg tima.
Pomoći će nam provaliti u vlastitu podsvijest. -Tako je.
Osiguranje će te opako napasti. -A ja ću ih voditi u slijepu ulicu.
Vratite se prije trzaja. -Lijepo spavajte, g. Eames.
Jesi dobro?
Hej, jesi dobro? -Da, dobro sam. Ovdje sam.
Cobb? Cobb?
Što je dolje?
Samo istina koju želimo da Fisher sazna.
Mislim, što je dolje za tebe?
Jeste vidjeli ovo?
Eames, ovo je tvoj san. Moraš odvući osiguranje dalje od kompleksa, jasno?
S kime ide Fisher? -Ne ide sa mnom. Ako znam put, mislim da će biti ugrožen.
Ja sam dizajnirala ovo. -Ne, ti ideš sa mnom.
Ja bih mogao. -Dobro.
Objasni im put do kompleksa. Fisheru, ići ćeš s njim.
Što je s tobom? -Drži ovo upaljeno. Cijelo vrijeme ću vas slušati.
Prozori na onom drugom katu su dovoljno veliki da vas sakriju od južnog tornja.
Ti ne ideš unutra? -Ne, kako bi saznao istinu o ocu, moraš provaliti sam.
Dođi, Fisheru!
Oglasi uzbunu! Oglasi uzbunu!
Pokret!
Nadam se da ste spremni!
Prerano je.
Cobb, čuješ li to?
Prvi put sam čuo prije 20 minuta. Mislio sam da je vjetar.
Da, čujem. To je glazba. -Što ćemo?
Ići brže.
Yusuf je 10 sekundi od skoka.
Što znači da Arthur ima tri minute.
Koliko mi imamo? -60 minuta. -Mogu li proći onu rutu ispod sat vremena?
Još moraju proći srednju terasu. -Treba im nova ruta. Direktna.
Dizajnirano je kao labirint. -Mora biti prolaz koji siječe labirint.
Eames?
Je li Eames dodavao nešto? -Ne smijem ti reći. Ako Mal sazna... -Nemamo vremena!
Je li dodavao nešto?
Dodao je zračni sustav koji prolazi kroz labirint.
Dobro, objasni im. -Saito? -Reci.
Paradoks.
Što je to bilo? -Trzaj.
Cobb? Cobb, jesmo li ga promašili? -Jesmo.
Zar netko nije mogao sanjati prokletu plažu?!
Što ćemo sada?
Završit ćemo posao prije slijedećeg trzaja. -Kojeg slijedećeg?
Kada kombi udari u vodu.
Ako želite nazvati, molimo spustite slušalicu i pokušajte ponovo.
Kako da vas spustim bez gravitacije?
Arthur ima nekoliko minuta, mi imamo 20.
Jesi dobro?
Nešto nije u redu. Idu prema tebi kao da nešto znaju.
Nađi nam još vremena. Dođi!
Kako ćeš vidjeti što se događa u blindiranoj sobi? -Ima li prozore?
Ne, ne bi bila blindirana da ima. -Nadam se da će se Fisheru svidjeti što će naći.
Jesu li te projekcije dio njegove podsvijesti? -Da.
Uništavaš li te dijelove njegovog uma? -Ne, to su samo projekcije.
Stigli smo. -Možete proći, ali požurite, čitava vojska ide prema vama.
Dobro.
Još je netko unutra. -Fisher, zamka! Izlazi!
Hajde, još malo niže.
Cobb?
Ne, ona nije stvarna!
Kako znaš? -Ona je projekcija!
Fisher je stvaran!
Zdravo.
Eames, idi do Fishera odmah!
Što se dogodilo? -Mal je ubila Fishera.
Nisam je mogao upucati.
Nema smisla oživljavati ga. Um mu je već zarobljen dolje.
Gotovo je.
To je to onda? Nismo uspjeli.
Završili smo. Žao mi je.
Ne mogu se baš vratiti obitelji, zar ne?
Šteta, baš sam htio saznati što će se dogoditi unutra. Mislio sam uspjet ćemo.
Postavimo eksploziv.
Postoji još jedan način.
Moramo pratiti Fishera dolje.
Nemamo vremena. -Ali bit će dovoljno vremena dolje.
I pronaći ćemo ga.
Čim se čuje Arthurova glazba iskoristi defibrilator da ga oživiš.
Možemo mu dolje dati njegov trzaj.
Ti ga uvedi unutra. Čim glazba prestane, razneseš bolnicu
i svi se trzajima vratimo natrag kroz razine.
Vrijedi pokušati.
Saito može paziti na čuvare dok ja podesim eksploziv.
Saito neće preživjeti, zar ne?
Cobb, moramo pokušati.
Krenite.
Ako ne dođete prije trzaja idem sa ili bez vas. -U pravu je.
Mogu li ti vjerovati što god da se dogodi ovdje? Mal će biti dolje.
Znam gdje je pronaći. Imat će Fishera. -Kako znaš?
Jer želi da dođem po njega.
Želi me tamo dolje sa sobom.
Jesi dobro?
Ovo je vaš svijet. -Bio je.
Tu će biti.
Dođi.
Saito! Saito!
Moraš se brinuti za Fishera dok ja postavim eksploziv. Dobro?
Nema mjesta za turiste u ovakvim poslovima.
Vidimo se.
Vi ste sagradili sve ovo? Ovo je nevjerojatno!
Gradili smo godinama.
Počeli smo sa uspomenama.
Ovuda.
Ovo je bio naš kvart.
Mjesta iz naše prošlosti.
Naš prvi stan.
Preselili smo se u onu zgradu. Kad je Mal zatrudnjela ovo nam je postao dom.
Sve ste ovo izgradili iz uspomena?
Kao što rekoh, imali smo puno vremena.
Što je to?
Kuća u kojoj je Mal odrasla. -Hoće li biti unutra?
Dođi.
Oboje smo htjeli živjeti u kući, ali voljeli smo ovakve zgrade.
U stvarnom svijetu bismo morali birati, ali ne ovdje.
Kako ćemo vratiti Fishera?
Morat ćemo smisliti nekakav trzaj. -Kakav?
Improvizirat ću. Trebaš nešto znati o meni.
O sađenju.
Ideja je poput virusa.
Otporna.
Vrlo zarazna.
Najmanje sjeme ideje može izrasti.
Može te odrediti...
ili uništiti.
Najmanje ideje poput...
"Tvoj svijet nije stvaran."
Jednostavna mala misao koja sve mijenja.
Tako siguran u svoje riječi. Što je stvarno.
Misliš da je on?
Ili misliš da je izgubljen kao i ja?
Znam da je stvarno, Mal.
Nema jezivih sumnji?
Ne osjećaš se progonjeno?
Ne progone te anonimne korporacije i policije diljem svijeta?
Kako projekcije proganjaju sanjare.
Priznaj!
Ne vjeruješ više u jednu stvarnost.
Zato izaberi. Izaberi biti ovdje.
Izaberi mene!
Znaš što moram. Moram se vratiti našoj djeci jer si ih ostavila.
Jer si ostavila nas. -Varaš se!
Ne, Mal... -Zbunjen si.
Naša su djeca ovdje.
I volio bi im opet vidjeti lica, zar ne?
Da, ali vidjet ću ih gore, Mal.
Gore?
Poslušaj se.
Ovo su naša djeca.
Pogledaj.
James, Phillipa? -Prestani, molim te.
Ovo nisu moja djeca. -Stalno si to govoriš, ali ne vjeruješ.
Znam to! -Što ako se varaš? Što ako sam ja stvarna?
Govoriš si ono što znaš...
Ali što vjeruješ?
Što osjećaš?
Krivnju. Osjećam krivnju, Mal.
Što god radio, koliko god bio beznadežan,
koliko god zbunjen, ta krivnja je uvijek tu. Pronalazi me.
Istina. -Koja istina?
Da je ideja...
zbog koje si posumnjala u svoju stvarnost došla od mene.
Usadio si ideju u moj um?
O čemu ona to priča?
Znao sam da je sađenje moguće jer sam...
to učinio prvo njoj. Učinio sam to vlastitoj ženi.
Zašto? -Bili smo izgubljeni ovdje.
Znao sam da moramo pobjeći, ali...
Ona nije htjela to prihvatiti.
Zaključala je nešto.
Negdje duboko unutra.
Istinu koju je nekad znala, ali odlučila je zaboraviti.
Nije se mogla osloboditi.
Zato sam je odlučio potražiti.
Išao sam duboko u skrovišta njezinog uma i pronašao sam to tajno mjesto.
Provalio sam i podmetnuo ideju.
Jednostavnu malu ideju koja će sve promijeniti.
Da njen svijet nije stvaran.
Da je smrt jedini izlaz.
Čekaš vlak.
Vlak koji će te odvesti daleko.
Znaš gdje se nadaš da ćete vlak odvesti.
Ali ne znaš zasigurno.
Ali nema veze.
Reci mi zašto! -Jer ćemo biti zajedno!
Ali nisam znao...
da će ideja rasti u njenom umu poput raka nakon što se probudi.
Čak i kad si se vratila u stvarnost...
nastavila si vjerovati da tvoj svijet nije stvaran.
Da je smrt jedini izlaz.
Mal, ne! Isuse!
Lažirao si mi život! -Pokušao sam te spasiti! -Izdao si me!
Ali možeš se pokajati, možeš još uvijek održati obećanje.
Još uvijek možemo biti zajedno. Ovdje.
U svijetu koji smo zajedno izgradili.
Cobb, moramo pronaći Fishera.
Ne možete ga dobiti.
Ako ostanem ovdje, hoćeš li ga pustiti? -O čemu to pričaš?
Fisher je na trijemu.
Idi provjeri je li živ, Ariadne. -Ne možeš učiniti to! -Idi provjeri. Odmah!
Ovdje je. I vrijeme je, ali moraš odmah krenuti!
Povedi Fishera sa sobom, dobro? -Ne možeš ostati ovdje biti s njom!
Neću.
Saito je mrtav, što znači da je ovdje negdje.
To znači da ga moram pronaći.
Ne mogu ostati više s njom jer ona ne postoji.
Ja sam jedino u što još vjeruješ.
Ne. Volio bih...
Volio bih to više od svega, ali...
Ne mogu te zamisliti sa svom tvojom kompliciranošću,
s tvojom savršenošću, nesavršenošću...
Jesi dobro? -Da. -Pogledaj se.
Samo si sjena...
Samo si sjena moje prave žene.
Najbolje si što mogu izmisliti, ali...
Žao mi je, nisi dovoljno dobra.
Ovo je stvarno!
Što to radiš?
Improviziram.
Ne, ne, nemoj!
Otvori sef. Idi!
Razo... Razo...
Raz... -Znam, tata.
Znam da si se razočarao.
Što nisam mogao biti ti.
Ne, ne.
Razočarao sam se...
što si pokušao.
Što?
POSLJEDNJA VOLJA I OPORUKA
To je trzaj, Ariadne! Moraš odmah otići!
Nemoj se izgubiti! Pronađi Saita i vrati ga!
Hoću!
Sjećaš se kad si me zaprosio?
Sjećam. -Rekao si da si sanjao kako ćemo ostarjeti zajedno.
Ali jesmo.
Jesmo, ne sjećaš se?
Nedostaješ mi više nego što mogu podnijeti, ali...
Proveli smo naše zajedničko vrijeme.
Sad te mogu pustiti.
Moram te pustiti.
Žao mi je, Roberte.
Oporuka znači da je tata htio da budem samostalan čovjek.
Ne samo da živim zbog njega.
To ću i učiniti, kume Peteru.
Što je bilo? -Cobb je ostao. -S Mal? -Ne, traži Saita.
Izgubit će se.
Ne, bit će dobro.
Jesi li me došao ubiti?
Čekam nekoga.
Nekoga iz napola zapamćenog sna.
Cobb?
Nemoguće.
Bili smo mladi zajedno.
Ja sam starac.
Ispunjen žaljenjem.
Čekam umrijeti samotnom smrću.
Vratio sam se po tebe.
Podsjetiti te...
Na nešto.
Nešto što si nekad znao.
Da ovaj svijet nije stvaran.
Uvjeriti me da ispoštujem naš dogovor.
Da skočiš s vjerom, da.
Vrati se.
Da opet možemo biti mladići.
Vrati se sa mnom.
Vrati se...
Vrući ručnik, gospodine?
Sletjet ćemo u Los Angeles za 20 minuta.
Trebate li pogranične obrasce?
Hvala.
Vrući ručnik, gospodine?
Ne. -Trebate li pogranične obrasce?
Dobro došli kući, g. Cobb.
Hvala, gospodine.
Dobro došao.
James... Phillipa?
Pogledajte tko je stigao.
Hej, maleni!
Kako ste?
Pogledaj što gradim? -Što gradiš? -Gradimo kućicu!
Sync i prijevod: nebojsa66