Universet... Så fullt av undere.
Jeg kan sitte mange timer og se opp mot himmelen.
Så mange stjerner, så mange mysterier.
Og det fins en spesiell stjerne-
-som får meg til å tenke på én spesiell person.
La meg fortelle min historie.
Av kaoset i tidenes begynnelse oppsto et unntak.
Et av universets mest gåtefulle hemmeligheter.
Jeg stammer fra det gåtefulle og unike stedet.
Vi er det eneste kjente solsystem med dobbel tyngdekraft.
To tvillingplaneter som sammen roterer rundt samme sol.
Begge har sin egen og en motsatt tyngdekraft.
I vår verden er det mulig å falle oppover-
-og å stige nedover.
Men historien min handler om kjærlighet.
Enkelte hevder ekte elskende par er en og samme sjel-
-som ble skilt ved fødselen.
De to halvpartene vil alltid lengte etter-
-å finne tilbake til hverandre.
For å forstå historien min, må du kjenne til-
-den doble tyngdekraftens tre grunnleggende lover.
All materie, enhver gjenstand, trekkes av tyngdekraften-
-i den verden den kommer fra, og ikke av den andre.
En gjenstands vekt kan balanseres med materie-
-fra den andre verdenen, invertert materie.
Men problemet er at etter noen timers kontakt-
-brenner materie som er i kontakt med invertert materie.
Disse lovene er like gamle som universet selv.
De er uforanderlige og det fins ingen unntak.
Tyngdekraften...
Det sies den ikke kan overvinnes.
Jeg er uenig.
Tenk om kjærlighet er sterkere enn tyngdekraften.
La oss gå tilbake til den mørke perioden-
-da all kontakt mellom verdenene var uhyre farlig-
-og totalt forbudt.
Oversiden hadde blitt rik og velstående.
Mens vi her nede stjal invertert materie ovenfra-
-for å varme opp våre hjem og overleve.
Vi risikerte alt, til og med livet.
Jeg tror han er død.
Løp.
Hei! Kom hit!
Eneste tillatte kontakt mellom verdenene-
-skjedde gjennom Transworld. Et gigantisk foretak der oppe,-
-opprettet for å hente billig olje nedenfra-
-og selge oss tilbake dyr strøm som vi ikke hadde råd til.
På grunn av Transworld vokste jeg opp på barnehjem.
Foreldrene mine døde i den store eksplosjonen.
Oljeraffineriet eksploderte og ødela mesteparten av byen.
I helgene kunne jeg heldigvis besøke grandtante Becky-
-min eneste overlevende slektning.
Ved siden av Becky var det to ting jeg virkelig var glad i:
Modellfly og Beckys flygende pannekaker.
Du får hente mer rosa pollen i morgen. OK, vennen?
Becky innviet meg også i en urgammel vitenskap-
-kvinnene i slekten hadde ført videre i mange generasjoner.
Fang den nå.
Hemmeligheten med de rosa biene.
Hvordan gjør de det, Becky?
Alt står å lese i denne boka.
Den fikk moren min av sin mor-
-og jeg skulle selvsagt ha gitt den til moren din.
En dag når du er voksen kommer den til å bli din.
Becky sendte meg for å hente rosa pollen fra Sage Mountains.
Det var det eneste stedet, og et forbudt sted,-
-der det fantes rosa bier.
Bier som falt av blomster i begge verdenene.
Og uten dem kunne denne historien aldri ha funnet sted.
Men jeg hadde min helt egen hemmelighet.
Jeg pleide å jakte på invertert regn ovenfra.
En dag gikk jeg mye lengre enn vanlig.
Jeg klatret enda høyere opp over skyene.
Og den dagen...
...den dagen forandret livet mitt...
...for alltid.
Hei!
Hvor har du vært? Jeg har ventet i evigheter.
Naboen ble ranet. Det var visst en tyv nedenfra.
Det er bevæpnede jegere og grensevakter ute...
-Er det sant? -Ikke det uttrykket, da.
Jeg kom jo.
Godt at du er ok.
Jeg hiver det opp.
-Er du klar? -OK, Adam.
-Fast? -Klart!
Da drar jeg deg ned.
Ikke mist meg!
-De ovenfra er kjempegode. -De er best.
Ja, de er helt utrolige.
Vent. Jeg har noe til deg også.
-Fra begge verdenene. -Hva er det?
Det sier jeg ikke. Lukk øynene.
Kom igjen, lukk øynene.
-Lukk øynene. -De er lukket.
OK. Er de lukket?
Greit, gap opp. Jeg når ikke fram.
-Hvordan er det fra begge verdener? -Jeg vet ikke. Spør biene.
Jeg vet ikke.
Tenk om vi kunne gå hvor vi ville.
På ordentlig, altså.
Kan du forestille deg det?
-Vet du hva? -Hva?
Det kan vi. Vi forestiller oss at vi kan det. Vi går ned.
-Har du tak? -Klar!
Tre, to, ett, nå!
Nå kommer vi ned.
Hold deg fast.
Jeg lukker øynene.
Og så ned igjen.
-Igjen? Tidenes største. -OK, jeg er klar.
Nå lander vi! Gikk det bra?
-Skal vi prøve igjen? -Ja, prøv å komme veldig høyt opp.
-Hørte du det? -Ja...
Best vi går.
Kom igjen!
-Det er dem! -Vi tar dem.
Skynd deg, Adam!
-Adam! -Eden!
Eden!
Nei! Å nei!
Nei, vær så snill!
-Nei! -Becky, tilgi meg!
-Rør på deg! -Nei! Adam!
Nei! Nei! Nei!
-Becky, tilgi meg! -Du har ikke gjort noe galt!
Becky!
Nei! Becky! Nei! Vær så snill...
Becky!
10 år senere
Stopp, Adam! Lag et fly til oss!
-Lag et fly! -Kan ikke, jeg må på jobb.
-Vær så snill! -Jeg må på jobb. Senere!
OLJELEKKASJE VERNEUTSTYR PÅKREVD
Hei, mr Jones!
Transworld! Bare en uke igjen til å sende inn søknad!
Man må satse for å vinne!
-Hei, Albert. -Mrs Nathanson.
-Hva har du til meg? -Invertert materie til gjelden.
Dekker det gjelden?
Mannen min sier det er rustfritt stål fra hovedledningen.
Pablo, det er klart!
Ikke start før jeg har smurt inn alt.
Sånn...
Jøss, det er fantastisk. Er det å få kjøpt?
Nja, ikke ganske ennå.
-Da er vi skuls. -Takk.
Hold meg underrettet om skjønnhetskremen.
Det skal jeg gjøre. Ha det bra.
Hørte du, Adam? Vi må gjøre ferdig kremen.
Gjerne, men det kan ta årevis med dette utstyret.
En sjanse til å oppfylle alles drøm-
-og få et nytt liv som ansatt i Transworld.
Vi sender direkte nedenfra, der våre ni finalister venter på resultatet.
La oss ta imot miss Eden Moore fra Transpublicity,-
-en avdeling i Transworld.
-Hei. -Velkommen!
Vi får høre mer fra henne.
Men først skal vi høre om vinnerens nye jobb.
Avdelingen vår utfører all grafisk design for Transworld.
Nå jobber vi med origami...
Fascinerende, men publikum må få vite-
-hva slags jobb vinneren får.
Vi tilbyr vinneren jobb i vår avdeling.
Da setter vi i gang og velger den lykkelige vinneren!
-Helt utrolig. -Hva?
-Det er hun. -Nummer to.
-Det er Eden. -Er du sikker?
Helt sikker.
Hun lever! Helt utrolig.
Jeg kan finne henne. Hun jobber i Transworld.
Dette er siste beskjed.
Portene stenges om fem minutter.
Fortsett. Gjør klar jakke og andre eiendeler for innveiing.
Ta av jakka og tøm lommene for eiendeler før innveiing.
Legg jakka i boksen.
75 kg.
Stå rolig.
-Ny? -Ja.
-Etasje? -Null.
-Navn? -Adam Kirk.
Takk.
-Trenger du hjelp? -Jeg skal til post 15 i sektor 8.
-Tredje rekke nedover. -Takk.
Velkommen
Velkommen om bord, grønnskolling!
Pokker!
Beklager. Jeg visste ikke at den...
Ikke bekymre deg, min venn. De gjør det med alle nykomlinger.
Jeg heter Bob. Bob Boruchowitz. Og du?
Jeg heter Adam. Adam Kirk.
Mr Kirk. Vennligst bli med meg. Direktøren venter på deg.
Ja vel.
Hei! Ryggen. Kjenn bak på ryggen.
Tapere har våt skjorte
Det... Det var jo morsomt.
Mr Kirk. Vi har dårlig tid.
Kom til meg på veien tilbake for å få arbeidsutstyret ditt.
Fyll ut sikkerhetsklareringsskjemaet.
Jeg gir deg også adgangskort og måltidkuponger.
Stig på, mr Kirk.
Kom inn.
Foryngringskremen din virker lovende.
Søknaden din er godtatt.
Det er kun en prøveansettelse. Er det oppfattet?
Ja visst.
Sitt ned.
Takk.
Ta på sikkerhetsbeltet, mr Kirk.
-Unnskyld? -Sikkerhetsbeltet.
Sikk... Ja vel.
Har du noen spørsmål, mr Kirk?
Jeg lurer bare på hva alle på min side driver med?
De er bare adaptere som tilpasser våre produkter til deres verden.
Du, derimot, har en strålende mulighet her.
Det strider egentlig mot vår policy å la noen...nedenfra-
-ha en så viktig stilling, men i ditt tilfelle gjør vi et unntak.
Skriv under her.
Og så en liten advarsel:
Vi har fullstendig atskillelse mellom verdenene.
Det må altså ikke forekomme noen unødig kontakt med de der oppe.
Hold deg til jobben, så går det bra. En siste ting.
Vi har strikte regler. Du vil arbeide med materiale ovenfra.
Du vil bli kroppsvisitert og veiet hver gang du forlater kontoret.
Blir det funnet invertert materie, vil du få sparken og blir fengslet.
Men jeg tror ikke det vil skje med deg.
Eller hva, mr Kirk?
-Nei, sir. -Se til at jeg ikke tar feil.
Greit. Du kan gå.
Ledningstyveri har ført til nok en stor oljelekkasje.
Transworld styrker sikkerhetstiltakene.
De tre tyvene nedenfra ble hengt ved daggry.
Forholdet mellom verdene er anspent.
En uttalelse fra Transworlds ledelse:
"De fikk som fortjent. Vi drar ikke dit og vil ikke ha dem hit."
-Hei. -Hyggelig sjef du har.
Det var kveldsnyhetene på TTW7. Takk for at du så på.
Du hadde ikke trengt å gjøre dette. Jeg kunne ordnet patentet ditt.
Transworld er det verste som har skjedd oss.
-Er du en av dem nå? -Gi deg.
De er gribber, og du vil gi dem den gylne gåsa for lommerusk!
Vi har ingen ting.
Vi kommer nedenfra og har ingen ting, sånn er det bare.
Ikke si at jeg ikke er noe!
Dette er alt, ikke "ingen ting"! Og jeg ga deg alt!
Jeg behandlet deg som min egen sønn.
Og nå kommer du til å bli drept. Det er det alt som vil skje.
Hva?
Albert, jeg mente det ikke sånn.
Vær så snill, Albert!
Jeg har ikke glemt at Transworld tok fra meg familien min!
OK?
Hør her... Hvis jeg kan bruke Transworld-
-og tante Beckys rosa pulver til noe,-
-bare for å gi livet mitt håp, så må jeg gjøre det.
Albert, jeg ber deg.
Kom igjen, Albert. Jeg trenger din hjelp. Vær så snill.
Kom igjen...
Greit. Ja vel, da.
OK. I dag har vi noen som er her for første gang.
-Hei, Eden. -Hei.
Jeg heter Eden... Eden Moore.
Jeg kom ut for en ulykke som tenåring.
Alt som skjedde før det er borte.
Iblant kommer ting tilbake når jeg drømmer.
Men jeg vet aldri om de er virkelige eller oppdiktet.
Det er så frustrerende.
Jeg vet at det som mangler fins der inne et sted.
Det skremmer meg.
Det føles bare som om noe mangler.
-Mr Kirk? -Ja.
Her er nøkkelen til ditt private kjøleanlegg.
Og her er den første utdelingen-
-av invertert materie. -Flott.
Forsiktig. Den blir fort varm uten kjøling.
Takk!
Ingen storsjarmør akkurat, hva?
Klokka er ett. Lunsj!
Jeg går til røykerommet etterpå. Du kan vel komme dit?
-Så kan vi ta en liten...prat. -Ja vel. Greit.
-Hei, Bob. Får jeg komme inn? -Kom inn, kom inn! Sett deg.
-En sigar? Røyker du? -Nei takk, jeg røyker ikke.
Greit. Sett deg.
Ser du? Det er tomt.
"Ingen røyker i Transworld lenger." Men det gjør jeg, så...
Folk har et merkelig syn på ting her.
Alt og alle som er annerledes ser man ned på.
Kan jeg be om en tjeneste?
Ja visst.
-Kan du skaffe meg frimerker? -Frimerker?
Ja. Frimerker.
Ikke for å skryte,-
-men jeg har en av de største frimerkesamlingene der oppe.
Hvis du kan skaffe meg noen fra din side... Å, dæven..!
Greit. Klart, det...
Strålende!
Du snakket om antigravitasjon...
Ja... Jeg har jobbet lenge med... Det er en foryngelseskrem.
Jeg er her om du trenger hjelp.
Ekspert på ledningsevne og dataprogrammering. Bare spør!
Ja, i så fall... Det er kanskje noe du kan hjelpe meg med.
Jeg lurer på om du kan sette meg i kontakt med en ansatt-
-der oppe fra.
-Der oppe fra? -Ja.
Hun heter...Eden Moore.
Ja visst.
Så, hva er planen din?
Vet ikke ennå. Jeg jobber med saken.
Men du har vel sett henne?
Nei, jeg har ikke akkurat sett henne...
Men hun er der. Bare noen etasjer lengre opp.
Sikker på at det er verdt det?
Det har jo gått ti år siden du så henne sist.
Ja, det er verdt det.
Helt utrolig. Mannen uten hode... Nesten ikke til å tro...!
Vil du ha en treningstrøye? T-skjorte? Skjorte med knapper?
Vanlig skjorte med knapper.
-Jakke? -Ja, dressjakke.
-Du kan begynne, mr Kirk. -Takk.
Det skjer når som helst nå.
Følg nøye med. Her kommer det.
Hvor lenge varer effekten?
Bare noen minutter foreløpig, men vi har jobbet med...
Ikke lenge nok. Snart begynner testingen på mennesker.
Vi begynner selvsagt med kvinner nedenfra.
Jeg trenger resultater fort.
Er skjønnhetskremen til halloween?
De har andre skjønnhetskriterier der nede. Jo styggere, jo bedre.
Ikke bry deg om dem. De er bare misunnelige.
Jobber du overtid?
Jeg tenkte å bli igjen og gjøre ferdig noe.
Jeg tar henne med til kennelen. Kom her, bisken.
Du vet vel at de ikke betaler overtid?
-Ja, jeg vet det. -Greit. Vi ses i morgen!
-Ikke jobb deg i hjel! -Nei da.
Hallo? Ja, det er det.
Nei, dessverre. Hun har gått for dagen.
Ja, kom innom i morgen. Hva het du, sa du?
Bo-ru-chowitz.
-Takk. -OK. Vi ses i morgen.
Tro meg, Adam. Det kommer til å svi.
Skyll dem ned med vann, om nødvendig.
Husk at du ikke klarer en time med motvektene.
Jeg vet det.
OK, Pablo. Hva er det?
Hva er planen din?
Du kler deg ut og går og treffer henne. Så, da?
-Jeg vet ikke. -Du vet ikke?
La meg få det på det rene...
Hun ser deg, kaster seg i dine armer og sier hun elsker deg,-
-at hun aldri har glemt deg. -Kanskje.
Du begynner å brenne opp, sier du elsker henne, men at du må gå.
Blir du ikke pågrepet eller skutt, ses dere kanskje igjen om 10 år.
Og forresten... Tror du at hun bare har ventet på deg?
Ja.
Vi bor her nede. Fatter du ikke det?
Vet du hva? Jeg vedder på at hun ringer politiet straks hun ser deg.
-Hun ringer ikke politiet... -Du lurer bare deg selv.
Hvorfor er du så besatt av de der menneskene?
Broren min var likedan.
Han dro opp dit... og kom aldri tilbake.
Vil du ende opp som ham?
Hei, Eden! Det er Adam.
Det er Adam... Herregud.
Hvem der? Mulig sikkerhetsbrudd.
Hei.
Eden.
-Eden, det er meg. -Ja visst, mr Boruchowitz.
-Jeg kommer straks. -Men, Eden...
Hei. Jeg er Paula. Vi pratet på telefonen i går.
Jeg visste ikke at dere kjente hverandre.
Jo, og jeg skjønner ikke hvorfor hun bare overser meg.
-Nei da, hun glemmer bare ting. -Hva mener du?
-Det er amnesien. -Har hun amnesi?
-Ja, siden ulykken. -Kan du skjære disse to?
-Du ville treffe meg? -Ja...
Du, Eden, jeg trodde at vi...
Jeg tenkte at...at...
...at produktet jeg utvikler...
Jeg tenkte det kunne interessere deg...
Rent profesjonelt.
Ja...
-Får jeg vise deg? -Ja da. Det er bare en modell.
Det tar en stund før det virker.
OK.
Jeg har arbeidet med en ung mann som er ny her i Transworld.
Han hadde en vanskelig barndom og vokste opp på barnehjem.
Så fryktelig.
Ja... Becky, tanten hans, var eneste slektningen hans.
-Du skulle ha tatt ham med. -Ja, jo...
-Han kunne faktisk ikke komme. -Hvorfor ikke?
Fordi...han kommer nedenfra.
Unnskyld. Jeg skjønner bare ikke hvorfor du forteller meg dette.
Jeg tenkte produktet kunne være nyttig.
Utrolig! Den er helt slett. Hva er det noe?
-Det er nok topphemmelig. Jeg liker hemmeligheter.
-Er alt i orden? -Ja.
-Sikkert? -Ja da.
-Du svetter jo. -Sier du det?
-Vil du ha en Translenol? -Nei takk, det går bra.
Kan du unnskylde meg litt?
-OK. -Jeg kommer tilbake.
Jeg er straks tilbake.
Så morsomt...
Han kommer ikke tilbake. Skjønner du det?
Nei, det gjør jeg ikke.
Men han var søt.
Ja visst.
-Jeg sa hun ikke ville huske deg. -Pablo, vær så snill.
Hun har amnesi. Etter alt det der...
Du vet jaggu å velge dem.
Du brente deg skikkelig der.
Ta på litt mer før du går og legger deg.
Er alt i orden, mr Kirk?
Ja da, alt er i orden. Jeg rydder bare litt.
Lista over kandidater til den kliniske testen.
Flott. Takk.
Jeg henter valget ditt senere.
-Hei! Kan jeg få se? -Ja visst.
Dæven! Med sånne modeller har ikke du noen sjanse.
-Vil de sparke deg, eller? -Vet ikke...
Showtime!
-Hva mener du med det? -Det får du se.
Du er ny, så du kan ta det rolig.
Hør etter! Før vi deler ut bonuser,-
-har vi en liste over individer vi ikke lenger trenger tjenestene til
Albert Midwall, Susan Gonzales, John Feltz...
Tro meg, min venn. Funker greia di, trenger du ikke å bekymre deg.
Du klarer deg.
Beatrice Amuchastegue, Bob Boruchowitz...
Feil... Det må være feil.
Unnskyld, sa du Bob Boruchowitz?
Det må være feil.
Det er ingen feil.
Med din lange ansiennitet vil du få et sluttvederlag.
Men ansettelsen hos Transworld er avsluttet.
Stol aldri på noen her, Adam. De er noen slanger.
Skal du bare pakke og gå?
31 år... Så kastes man bare ut som en søppelsekk.
Jepp. Sånn gjør de det i Transworld.
Til samlingen din. En del ting her kan komme godt med.
-Klar? -Ja.
Jeg har den!
Bob... Det var virkelig leit.
Ikke bekymre deg for meg. Det er verst for dem.
Ta vare på deg selv.
Vel, da går vi, jenta mi. Du blir med meg.
Kjenner jeg dem rett, ville du havnet i en hermetikkboks.
Kom nå.
Bob! Takk.
Ikke til stede. Legg igjen en beskjed.
Hei, Bob. Dette er Eden Moore. Hva skjedde forleden dag?
-Du stormet ut herfra... -Eden! Hei, det er Bob.
-Hva skjedde? -Beklager at jeg bare forsvant.
Alarmen gikk og alt ble stengt, så jeg sto fast i flere timer.
Det er sant. Jeg skulle absolutt ringe deg...
Jeg har tenkt å ringe deg.
OK, du skal få blidgjøre meg. Be meg på lunsj.
-Hva? -Finn på en bedre forklaring til da.
-Vil du gå i kafeteriaen? -Nei, vi kan vel spise ute?
-Spise ute? -Vil du ikke det?
-Jo, gjerne. -OK, bra.
-Du vet om Café dos Mundos? -Ja, selvsagt.
Jøss... Café dos Mundus.
-Er det et problem? -Nei da, slett ikke.
-Da ses vi i morgen klokka tolv. -Ja visst, flott.
-Vi ses. -Ha det.
Ha det.
Jeg skal tilstå at jeg alltid har lurt på hvordan det er.
Nå får du kanskje vite det.
Om jeg skulle skaffe deg én ting ovenfra, hva skulle det da være?
-Én ting? -Ja.
-Ei jente. -Ei jente?
Eller en meny fra en restaurant.
OK, det kan jeg ordne.
-Du, da, Albert? -Jeg vil ha tilbake deg.
OK, jeg skal prøve å ordne det.
Velkommen til Transworld.
I dag er det 21 grader. En fin solskinnsdag i Transcity.
Transworld ønsker deg en riktig god dag.
Transoil, energi for et bedre liv. Vi skaper framtiden din.
-Hei! -Eden, hei.
-Hei, Bob. -Hei, Eden. Står til?
Bra.
-Beklager at jeg er sen. -Jeg kom nettopp.
Jaså? Så bra.
Hvorfor har jeg aldri sett deg i Transworld før?
Det er et stort selskap, det er nok derfor.
-Bor du i nærheten? -Jeg? Nei.
Jeg har lang vei å pendle.
Unnskyld, men husker du meg virkelig ikke?
Jeg mener, hvis du ser nøye på meg?
Husker du meg ikke i det hele tatt?
Kom igjen, Eden. Vi kjenner jo hverandre.
-Hva gjør du? -Vi kjenner hverandre.
-Hvorfor gjør du dette? -Nei, Eden, vær så snill...
Pokker også. Eden, vent!
Vær så snill, stopp. Det var en misforståelse.
Jeg mener bare at vi har møtt hverandre før, ved heisen.
Du mistet papirene dine og jeg plukket dem opp.
-Husker du ikke? -Nei.
Hvorfor skulle du gjøre det?
Unnskyld, jeg er bare litt nervøs.
Det var ikke meningen å gyve løs på deg sånn.
Jeg er lei for det. Tilgir du meg?
-Jeg må tilbake til jobben. -Bli og ta en drink.
Kan du ikke ta en drink engang? Vi trenger ikke spise.
Jeg er ikke sulten. Om ikke du er det. Da er jeg skrubbsulten.
Jeg spiser hele menyen to ganger om du setter deg ned med meg.
-Jeg er faktisk sulten. -Bra. Skal vi sette oss?
-Er det en opp-ned? -Jeg må lære deg å drikke den.
-Hvordan skal jeg gjøre? -Sett glasset til munnen sånn...
...og vri på det.
-Og det visste jeg ikke?! -I et helt år!
Vi gjør det igjen.
-De er knallgode. -Men ta det rolig.
Ja, de er sterke.
Jeg vil vise deg noe. Det er mitt eget prosjekt.
Jeg vil lage det i større skala og din oppfinnelse kan hjelpe til.
-Det er jo fantastisk. -Syns du?
Ja, det er fantastisk. Jeg hjelper deg gjerne.
-Det er Sage Mountains, hva? -Ja.
Jeg vokste opp der. Vi har fremdeles huset der.
Vi dro dit veldig ofte. Vi pleide å plukke granatepler.
-Jeg også. De er best der. -Ja.
-Er alt i orden? -Hva? Ja da, alt er bra.
Det begynner bare å bli litt varmt her, ikke sant?
-Vi går. -Vil du det?
-Ja. -Skal vi be om regningen?
Et suverent orkester nedenfra spiller her på fredagskveldene.
-De er utrolige. Du må høre dem. -Høres artig ut.
-Da ses vi kanskje på fredag. -Ja...visst.
OK. Ha det. Takk for lunsjen.
-Ha det bra. -Takk.
Hallo der!
Eden...
Eden, det er meg.
Vår demonstratør vil anvende produktet på direkten.
Vi vil selge fem forskjellige kremer med forskjellig styrke-
-avhengig av konsentrasjonen av den aktive ingrediensen.
Nr 5 vil være den sterkeste.
Målet er å skreddersy løftningen-
-i forhold til tilstanden til ansiktsdelene.
De varierende styrkene gjør at konsumenten-
-kan tilpasse bruken etter eget behov.
Krem 2 dekker et daglig behov og gir synlig forbedring-
-uten negative bivirkninger.
Den sterkeste kremen, nr 5, kan utrette undere.
Apropos under, vi utvikler også et produkt for bryst og bakende.
Nå er det visst ferdig.
-Bravo! -Bravo!
Bra jobbet!
-Spørsmål før vi fortsetter? -Ja.
Kan vi selge en billigere variant der nede, med bare ett produkt?
Ja, det er mulig, med den svakeste varianten.
Produktet takler ikke for høye doser.
La oss se hva som skjer hvis man bruker for mye.
Produktet ble brukt i ti minutter, så...
Et spørsmål til demonstratøren.
Mr Boruchowitz, ikke sant?
Beklager, du tar nok feil av meg og en annen.
Jeg heter Adam. Adam Kirk.
Jeg ser etter Eden Moore. Har du sett henne?
Hun gikk nettopp.
Hei! Stopp!
Sikkerhetsbrudd, tårn to.
Transworld, for en bedre og lysere framtid.
Stopp ham!
Gravitasjon, en revolusjon i emning.
Nytt fra Transcosmetics, gi deg selv et løft i dag.
Hei!
-Hva gjør du her? -Jeg leter etter hunden min.
-Hva heter du? -Jeg kan ikke snakke med deg.
Hvorfor ikke?
Du kommer nedenfra.
Jeg heter Adam.
Din rakker! Jeg visste at du hadde noe muffens for deg.
-Bob... Får jeg komme inn? -Selvsagt. Kom inn, du.
Du forstår,-
-vi menn er som eiendomsmeglere.
Vi kjøper, selger og holder alle muligheter åpne.
Kvinner-
-er mer som entreprenører. De bygger varig.
-Skjønner du forskjellen? -Ja, jeg tror det.
Det kommer du til å gjøre, min venn.
Vel, jeg har lagt maksimal vekt på det ytre laget-
-for å motvirke varmeproblemet. Prøv denne.
Passer den, er det slutt på overopphetingen.
Denne er fin, Bob.
Gjett om Transworld kommer til å angre dagen de sparket meg.
Funker den?
-Den passer bra. -Da begynner jeg med utsiden.
Prikken over i-en.
Jeg skønner det ikke. Det er umulig å endre tyngdekraften.
-Er du sikker? -Ja, helt.
Det eneste vi trenger å gjøre,-
-er å blande forsiktig de to motsatte løsningene.
Vent litt mens tyngdekraften stabiliseres.
Og så...
Voilà!
Herregud.
Det er bedre enn en god idé, min venn.
Det er...revolusjonerende.
-Men har de ikke formelen nå? -Nei.
Nei, jeg ga dem alt unntatt hovedingrediensen.
Jeg skulle betalt mye for å se trynet til Lagavullan nå.
Sier du at vi ikke har formelen?
Vi... Vi har flere ganger prøvd å gjenskape det.
Men vi mangler en ingrediens, et rosa pulver.
Vi fant spor av det på kontoret hans.
-Uten det blir det ingen krem. -Uakseptabelt!
-Finner dere det ikke uten ham? -Nei.
-Husker du? -Så smått.
Grensepolitiet! Alle stiller seg mot veggen!
-Denne veien. -Pokker.
-Jeg må gå. -Nei!
-Jeg finner deg. -Der er han!
-Kom tilbake! -Stopp!
Politiet gjennomfører en leteaksjon-
-etter en man som nettopp rømte fra Café dos Mundos.
Alle politienheter er varslet.
Vi kommer tilbake med mer.
Kom, så går vi.
-Vent. -Hva er det?
Jeg syntes jeg hørte noe.
-Går det bra? -Ja.
Vent.
Det er noen her. Løp!
Hei der! Stopp!
Kom!
-Fort! -Ikke la dem unnslippe!
Løp!
Eden, ta av meg vektene!
Skynd deg!
Kom tilbake!
Hold rundt meg!
Eden, ta denne armen.
-Hold fast! -Eden, hold deg fast!
Hold fast!
Ikke slipp. Jeg holder deg.
Ikke slipp taket.
Hold deg fast...
-Vær så snill, slipp meg. -Nei. Nei...
-Jeg er så lei meg. -Nei!
-Jeg er så lei meg. -Nei! Nei!
ADGANG FORBUDT
Hallo!
Hyggelig at du er tilbake.
Takk.
Vent! Nei, vent!
Nei! Jeg har ikke gjort noe!
-Nei, vær så snill! -Inn i bilen med deg.
Jeg har ikke gjort noe!
Gi oss hele formelen for kremen.
Prøver du å kontakte miss Moore, gjenopptas tiltalen mot henne.
Er det oppfattet?
Det var det. De vant.
Og jeg tapte.
Jeg har nettopp tapt alt.
De tok tante Becky og Eden fra meg.
Vanskelig å akseptere at jeg aldri mer skal få treffe Eden.
Det var naivt å tro at jeg kunne forandre verden.
De der oppe vinner alltid.
Og vi her nede... vi taper alltid.
Så jeg får vel gå tilbake til livet mitt.
Til min verden.
Og her nede får jeg prøve å gjøre mitt beste.
Men jeg kommer aldri noensinne-
-til å glemme henne.
Forsiktig...
Seier.
Er det sant at alle er rike der oppe?
Vet du ikke at det er rene paradiset der?
Paradis? Det vil jeg ikke si.
Jo da, de er kanskje rike,-
-men det er definitivt ikke paradis.
Få se på det der.
Hva syns dere? Skal vi få det til å fly?
-Ja. -Gi det litt fart?
Hold i det.
Nå skal vi se.
Sånn. Prøv nå. Bare kast det.
Hei, Eden. Det er Paula. Er du syk ennå?
Du har ikke vært på jobb på fire dager.
Fikk du de kunstige blomstene vi sendte?
Jeg tror de kom fra etasje 0. Gi lyd fra deg, OK?
Håper du har det bra. Ha det.
-Bob Boruchowitz? -Ja...
Jeg er Eden Moore. Jeg trenger din hjelp.
Fantastisk!
Bob?
Hva? Skulle du være den eneste som kan gå opp-ned?
Så lett blir du ikke kvitt meg, kompis!
Utrolig! Hvordan klarte du det?
Se på dette.
Har du lagd en vest, eller? Helt utrolig!
Sett meg ned!
-Du har jo verken vest eller vekter. -Nei. Vi består jo av 90 % vann.
Så jeg kombinerte øvre og nedre invertering med en hyperløsning.
Du kan dette bedre enn meg, men gjennombruddet... Jeg babler.
Men effekten varer i under en time. Jeg skal forbedre det.
Å ja! Du, min venn....
Du-
-har et stevnemøte. -Hva er dette?
Men du kan ikke gå kledd sånn.
Fortalte du... En annen ting!
Takket være dine frimerker kjøpte jeg patentet i navnet Albert & Co-
-før Transworld.
Pent!
Adam!
Eden! Jeg kan ikke tro det!
-Hvordan kom du ned hit? -Bob hjalp meg.
Jeg kan knapt tro det!
Det er virkelig du. Jeg visste ikke hva som skjedde med deg.
Har du det bra?
Jeg er gravid. Vi skal ha tvillinger.
Utrolig.
Jeg kan ikke tro det.
-Hvor lenge kan du bli her nede? -Kanskje for alltid.
Bob sier det er fordi jeg er gravid.
Han sa at du ville forstå hvordan det gjør meg annerledes.
Jeg elsker deg.
Og jeg elsker deg.
Ennå innså vi ikke følgene av det vi hadde gjort.
Vår kjærlighet skulle ugjenkallelig forandre historien.
Men det er annen historie.