Když jsem byl malý, matka mi vyprávěla příběh
o ďáblovi, který se potuluje po Zemi.
Říkala, že na sebe občas bere lidskou podobu,
aby ztrestal zatracené na Zemi dříve, než si přijde pro jejich duše.
Shromáždí ty, které si vybral,
předstírá, že je jedním z nich, a mučí je, skrytý mezi nimi.
Vždycky jsem si myslel, že jsou to babské povídačky.
Mamčin příběh začínal vždy stejně.
Sebevraždou, která otevírala cestu pro příchod ďábla,
a končil vždy smrtí všech zatracených, kteří se dostali do jeho spárů.
Jsem v pořádku. Cítím se úžasně.
Víš, proč se lidi vracejí k pití?
- Ne. - Hádej.
Porážka Eagles.
Zášť.
Vážně o tom zase musíme mluvit?
Je to důležité.
Rozhodne schopnost odpouštět.
Kvalita zbytku tvého života na tom závisí víc než na čemkoli jiném.
Některé věci se prostě nedají odpustit.
Už se k tomu blížíš.
Přebíráš zodpovědnost za své činy. To je dobré znamení.
Ale pro skutečný pocit svobody
budeš asi muset věřit v něco většího než jen v sebe.
To zní dobře.
Skutečně.
Když si ale vzpomenu na toho chlapa, co zabil moji rodinu,
je pro mě těžké vůbec v něco věřit.
Musíš se s tím smířit.
Proč se nemůžeme prostě jen nasnídat?
Nemůžeme se bavit normálně?
Jsem tvůj poradce. Normálně se můžeš bavit s jinými.
- Ahoj. Mám pro tebe chuťovku. - Jo?
Nedává to smysl, co?
Je možný takhle zdemolovat auto skokem z druhého patra?
Je to určitě sebevražda.
Nemohl mu někdo pomoct?
Má v ruce růženec.
Na takovou věc v panice nepomyslíš.
Pravda.
- Elso. - Bowdene.
Ahoj.
Není tady na zemi sklo.
V době dopadu těla to auto stálo jinde. Muselo popojet.
Sebevrah skočil z tamté budovy.
A mrtvý zatočil za roh?
Tahle svodidla stočila auto.
To mě podrž.
- Projdeme si to. - Jasně.
Larson.
Haló! Paní, musíte se zapsat.
Kde je Ramsey? On mě zná.
Ramsey je nemocný. Jsem tu místo něj a to znamená, že se musíte zapsat.
To představuji takovou hrozbu?
Na mě se nezlobte. Takové máme předpisy.
Nech si o ní zdát, kámo.
Dohlídni, ať se zapisují. Musím to hned zanést právníkům do 39. patra.
Doufám, že zase nepůjdeš po schodech.
Jak jinak se mám udržet ve formě?
Do 39. patra? Jeď sakra výtahem.
- Nastupte si. - Na mě je tu moc lidí.
- Ještě se sem vmáčknete. - Ne.
Počkat, prosím.
Děkuji.
- Čtyřicáté druhé, prosím. - Jistě.
To ještě zvládnu.
- Můžete počkat? - Promiňte.
- Díky za pomoc. - Není zač.
To je špatné.
To snad ne.
Tohle nedělejte.
No tak, Timonene, přihraj.
- Kolik to je? - Pořad stejně.
- Dík. - Za málo.
Proč je výtah šest v nouzovém režimu?
Výtah šest.
Pěkná sestava. Dvě královny a tři spodci.
- Zavolej Dwighta. - Jo.
Dwighte, máš tu problém.
Povídej mi o tom. Už jsem ve 35. patře a opravuju to.
- Výtah? - Ne, rozbité okno.
Ty neopravuješ výtah? Šestka hlásí nouzový režim.
Uvízli v něm lidi.
Seš si jistej? Oči ti už tak dobře neslouží.
Řeknu tvý mámě, aby mi to přečetla,
až ji příště ohnu přes pult.
Mý mámě je 78, jen si posluž.
Poslouchej, kámo, zajdi do strojovny a zkontroluj to.
Už letím.
Zkouším ten výtah rozhýbat.
To nemáte žádné nouzové postupy?
Já nevím, jsem tu jen na záskok.
Copak ty výtahy nikdo nekontroluje?
Zkuste nouzové tlačítko.
Proč tyhle věci nemáte v pořádku?
Já nevím. Jak jsem řekl...
Nemáte u sebe vysílačku?
Ne. Nemyslel jsem, že ji budu potřebovat.
- Nenapadlo vás, že... - Nechcete už sklapnout?
Uklidněte se.
Už mě vážně štve!
Vy u sebe nemáte vysílačku?
- Haló, vidíme vás. - Uvízli jsme.
Vydržte, opravář už je na cestě.
Kdy vám naposledy někdo řekl „vydržte“.
- Co jste říkal? - Nic.
Chce se hádat?
Může se někdo z vás podívat do kamery a říct něco nahlas a zřetelně?
Tenhle barák je hroznej!
Neslyšíme vás. Mělo by to fungovat oběma směry.
- Slyšíte nás? - Jo, my vás slyšíme!
Říkal, že nás neslyší. Neříkal že máme křičet.
Dobře, dejte nám trochu času.
To je uklidňující.
Už jsem měl být někde jinde.
Tady není signál.
Musím zavolat šéfovi, jinak mě vyhodí.
To je k vzteku.
Máte někdo signál?
Mám jednu čárku.
Haló? Tady je Larson.
Můžete mě spojit s mým šéfem z bezpečnostní služby v recepci?
- Slyšíte mě? - Řekněte jim, ať nás odtud dostanou!
Haló?
Musí si prostě poradit sami.
Alespoň nám pěkně hrajou.
Nesedávej s nikým pod tím stromem, jinak si dáme sbohem
Přidejte se, bábi. To znáte.
Jinak si dáme sbohem
Nechovejte se jako pitomec.
Omlouvám se, slečno Slušná, že jsem se vás dotknul.
- Dej si pohov, kámo. - Víš co? Polib mi šos.
Skvělý.
Snažím se jen trochu uvolnit atmosféru.
Možná bychom měli být všichni chvíli zticha.
Jistě.
Byl to jen vtip.
- Dwighte, jsi tam? - Už tam budu.
Jsem rád, že zase s někým chodíš.
Jsem rád, že ty jsi rád.
Víš, jak to myslím. Po všech těch problémech...
Vím, jak to myslíš.
- Jak se držíš? - Dobře.
Zítra to bude devadesát dní.
Páni, 90 dní!
- Zdá se mi to jako včera, co jsme... - Mně ne.
Nerozbilo se vám tu náhodou okno?
Jo.
Na téhle straně?
Je dost velké, aby jím proskočil člověk?
Možná.
Přestaňte s tím metením.
Prohlašuji to za místo činu.
Tady vůz 602.
Co to sakra je?
Pozor!
- Měli byste to líp zajistit. - Ano, jistě.
V matčině příběhu vždy zahynou nevinní lidé.
Nešťastníci, kteří se snaží pomoct a netuší, s kým mají tu čest.
Je nemilosrdný k těm, co se mu staví do cesty.
Hele starouši. Tady to nehlásí nouzový režim. Obvody jsou v pořádku.
Zkus vypnout a znovu nahodit šestku.
Řeknu to těm lidem v kabině. Počítej do dvaceti a pak to udělej.
Fajn.
„Revize provedena 12. srpna, G. Carson.“
Nenavštívíme pana G. Carsona, až se odtud dostaneme?
Řekneme mu, co si o něm myslíme.
Na chvíli vypneme světla a zjistíme,
- jestli není zkratovaný jistič. - Vypnete elektřinu?
Nemůžeme spadnout?
Nic se neděje. Jen abyste věděli...
- Co se děje? - Rozsviťte!
To nic. Uklidněte se.
Rozsviťte.
Nechte mě být!
Promiňte.
Co blázníte?
Když jsem byl malý, bratr mě zamknul na šest hodin do kufru auta.
Mám problémy v uzavřených prostorech.
Skvělý.
Dělejte.
Můžeme se tudy dostat ven?
Co chcete dělat? Šplhat po lanech?
Tady to bude bezpečnější.
Nevíte, kde je tady záchod?
- Pomohlo to? - Ne, pořád visí.
Jdu zkontrolovat hlavní přívod ve sklepě.
Díky. No nazdar.
Co se děje?
- Víš o tom okně ve 35. patře? - Jo.
Vypadá to, že jím někdo proskočil.
- Dneska? - Jo, dneska ráno.
Děkujeme vám za trpělivost.
Za několik minut by měl být výtah opět v provozu.
- Už je to hezkých pár minut. - Jak dlouho jim to ještě potrvá?
Až se odtud dostaneme, budete si muset odpočinout.
„Matrace Mania“?
To jsme my. Všichni mají matrace příliš dlouho. Nemám pravdu?
Neobracíte je každých pár měsíců
a teď jsou proleželé. Říkáte si: „Už jsem si na to zvykla,
ale schází mi ten pocit, když jsem je prvně vybalila.“
Podívejte se na ty boty, jsou celé ošlapané.
Říkají, že si někdo zaslouží lepší místo na ležení.
Posmíváte se mým botám?
Faktem je, že nová matrace stojí méně, než si myslíte.
Nemusíte na tom být tak dobře, jako je ona.
Nejsem na tom tak dobře.
Jsem tak dobrý obchodník i proto, že podle oblečení poznám,
kolik si kdo může dovolit utratit.
A vy, dámo, nespíte na levných matracích.
Panebože, musí to hrát stále dokola?
Nemůžou to vypnout?
Sáhl jste mi na zadek?
Co? To je jen vaše zbožné přání.
Co si o sobě myslíte? Nesahejte na mě.
Jak si přejete.
Zase něco vyvádějí se světly.
Haló, Dwighte.
- Dwighte. - Jsem tady. Jdu do šachty.
Zase se přerušil proud do šestky. Tos byl ty?
Ne, odtud to nejde.
To je divný.
Právě se dívám na výtah číslo šest. Vše se zdá v pořádku.
Světla se stále zkratují. Pasažéři jsou vyděšení.
Dívej se, jestli tohle pomůže.
Rozsviťte.
- Panebože. - Rozsviťte.
Pomohlo to?
Ne. Žádná změna.
Jediné, co mě napadá,
je jít zpátky na střechu, slézt dolů
a restartovat kabinu ručně.
Ano. Udělej to. Zavolej mi, až tam budeš.
Dobře.
Hej.
Co je?
Aha.
Zmiz odtud.
Běž pryč. A je to.
Do prdele! „Revizi provedl G. Carson.“
- Co to bylo? - Co?
Něco jsem zaslechl...
Do prdele.
- Jste v pořádku? - Jen jsem...
Někdo mě tahal za blůzu. Já... Já...
- Krvácíte. - Postavte se.
Pomůžu vám.
Asi jsem se pořezala.
- Co se to tam děje? - Nevím. Jsou prostě vyděšení.
Ta paní je asi zraněná.
Myslíš?
Ano, vidíš to?
Co se vám to stalo?
Panebože.
Co to říká?
Nerozumím mu.
Nerozumím, co říkáte.
Vypněte... Vypněte to zatracenou hudbu!
Možná se jim nelíbí ta hudba.
- Ta hudba stále hraje? - Jo.
Vypni ji. Asi jim leze na nervy.
Dobře. Ale jak?
Vypínač je vzadu... Pod skříňkou na klíče.
Děkuju!
Co se jí stalo?
Jako by mě něco pokousalo.
Počkat. Máte někdo u sebe něco ostrého,
- o co by se mohla pořezat? - Ne.
Proč máte na rukou krev?
- Upadla na mě. - Tak jste ji pořezal?
Cože? Ne. Něco se jí muselo stát a pak na mě upadla.
Asi si to udělala sama.
- To snad ne! - Kousla se do zad?
- Myslíte, že je to kousanec? - To sotva.
Co jiného to by to mohlo být?
- Nůž s pilkovým ostřím. - Já nevím.
Nemáte u sebe náhodou nůž s pilkovým ostřím?
- Ne. - Nebude vám vadit, když vás prohledáme?
To tedy bude. Vám by to nevadilo?
Poslužte si.
Možná má u sebe nůž ona.
Chce snad říct, že jsem si to udělala sama?
Já nevím.
Řekni mi, proč bych ti neměl nakopat prdel.
No tak. Klídek, brácho.
Brácho?
Nejsem tvůj brácha.
Můžete se prosím otočit na kameru a ukázat, co se vám stalo?
Panebože.
Musíme zavolat policii.
Máme hlášení možného napadení v Locust Street 333.
Locust Street 333? To musí být někde poblíž.
Tady.
To je divný.
Tady 602. Náhodou jsme venku poblíž. Bereme to.
Rozumím, 602.
To je ale náhoda.
Já jsem nevolal, zavolali oni.
Jdi.
Markowitzi!
- Tak co tvoje děvče? - Sklapni.
Co to děláš?
Myslím, že jsem něco viděl.
Co tím myslíš? Něco?
Něco.
- Dobře. - Vidíš to?
Jo. Vypadá to jako...
To je jen zrnění na obrazovce. To se ti jen zdá.
Jako když někdo vidí Ježíše v lívanci.
Ne. To ne.
To není z našeho světa.
Ramirezi, děsíš mě. Nech toho.
Hele, poslouchej.
Musíme jednat rozvážně. Ti lidé na nás spoléhají.
Takže s těma blbostma hned přestaň.
Nech toho.
Povol!
Ani nevím, proč to zkoušíme.
Je to expresní výtah.
Do 23. patra nemá dveře pro výstup.
Možná jsme blízko.
- Může ten výtah spadnout? - Pochybuju?
Protože visíme určitě 20 pater nad zemí a pod námi nic není.
Můžeme změnit téma, prosím?
Zkusme to ještě jednou.
Na tři. Jedna...
Ne.
- Drž se stranou, chlape. - Chci pomoct. Chci se taky dostat ven.
Sedni si na zadek do rohu.
Alespoň tě budeme mít na očích.
Připraven? Na tři.
Jedna, dva...
Tři.
Tady je moje kancelář.
Proč se domníváte, že je to napadení?
Zdá se, že se těsně předtím, než k tomu došlo,
nepohodla s jedním z pasažérů.
Teď to vypadá, že ho hlídají.
- Který to je? - Tenhle, tady.
Máme s nimi spojení?
Ano, přes interkom. Oni nás slyší, ale my je ne.
Haló, tady detektiv Bowden, filadelfská policie.
Snažíme se vás co nejrychleji dostat ven.
Prosím, zachovejte klid.
Kdy se k nim dostaneme?
Technik na tom pracuje. Obvykle to netrvá dlouho.
Technik je od vás nebo od výrobce výtahů?
Od nás.
Zavolejte výrobci, ať sem někoho pošlou.
Zavolej hasiče.
Hned to zařídím.
Ještě, že je tam někdo od vás.
Je tam strážný, ale je tu jen na záskok.
Ben, příjmení si nepamatuju. Nastoupil včera.
Zavolejte agenturu, ať nám o něm pošlou všechny informace.
- A ti ostatní? - Neznáme jejich totožnost.
- Co? - Ať se podívá na tu tvář.
- Ne. - Jakou tvář?
- To nic. - Viděl jsem tvář.
- Žádná tvář není. - Řekni mu o ní.
Ne. Ramirez je až moc pobožný. Nevšímejte si ho. Věřte mi.
- Rád bych se s vámi seznámil. - Dej s tím pokoj.
Chci, abyste mi jeden po druhém ukázali řidičák do kamery,
abych vás mohl identifikovat.
- Dobrý nápad. - Děkuju.
Jo.
Zkuste ho dát blíž ke kameře.
Písmenka jsou příliš malá.
Dá se to víc zaostřit?
Ne, víc už to nejde.
Můžete schovat průkazy. Děkuji.
Má někdo z vás něco na psaní?
Nikdo?
Tady.
Chci znát důvod návštěvy všech, co jsou na seznamu.
Zjisti, kteří lidé se nedostavili na schůzku.
Hned to bude.
Určitě?
Dobře.
Držte ho dál ode mě.
Zase něco dělají s elektřinou.
Zatím se ten génius moc nepředvedl.
- Jsou tu nějaké další východy? - Ne, pane, to jsou všechny.
- Hej, volal váš kolega. - Co se děje?
- Podívej se na tohle... - Hej. Něco se tam zase děje.
Je mrtvý.
Tady 602, máme tu asi vraždu. Potřebuji posily.
Dá se to nějak vrátit?
Převíjení, rychle dopředu a okno po okně.
Okno po okně.
Dýchejte všichni zhluboka.
Dostaneme vás ven. Hlavně zachovejte klid.
Takže dneska někdo spáchal sebevraždu, žena utrpěla zranění a teď ten mrtvý muž.
Ano, a co tím chcete říct?
Kolikrát jste viděli upadnout dítě tak,
že těsně mine hlavou hranu stolu?
Proč se málokdy stává, že do ní narazí?
K věci.
Podívejte.
Co to děláš? Seš trapnej.
Když je blízko, nic se nedaří.
Topinka spadne namazanou stranou dolů, děti narážejí do stolů
a dochází k úrazům.
Policii tohle nezajímá, Ramirezi. Jasný?
Okamžitě s tím přestaň.
Někdy na sebe vezme lidskou podobu
a mučí zatracené na Zemi dřív, než je odnese do pekla.
Tam, odkud pocházím, tomu říkáme
setkání s ďáblem.
To myslí vážně?
Omlouvám se. Ramirezi.
Musíte vzít v úvahu, že jeden z těch lidí
- může být ďábel. - Dobře. Už toho nech.
Přestaň vykládat báchorky a soustřeď se na práci.
To je v pořádku. Už je to dobrý.
- Markowitzi, podívej se na toho chlapa. - Ano.
Světla pohasnou, rozsvítí se,
on je blíž, ale ustupuje.
- Cos to říkal o tom strážném? - Jo. Je to pěkný kvítko.
Napadení, napadení a zase napadení.
Zbil chlapa do bezvědomí baseballovou pálkou. Skvělý.
Takové lidi přijímáte do ochranky?
Už jsem říkal, že je tu na záskok.
Pěknej záskok.
Mohlo se to zrcadlo rozbít, když do něj narazil?
- Jak to, že... - Co tam ten polda dělá?
Pravděpodobně se snaží zjistit, kdo z nás je vrah.
V mamčině příběhu s ním lidé vždy bojovali silou,
ale ne všechny bitvy se dají vyhrát pomocí zbraní.
Můžete prosím uvolnit prostor mezi kamerou a tělem,
abych na něj viděl?
Nedotýkejte se těla. Nyní je to místo činu.
Vím, že odtamtud nemůžete,
ale pokuste se místo činu moc nepoškodit.
- Sehnali jste výrobce výtahu? - Zkrachovali.
To sedí.
Kus skla proříznul krční tepnu.
To rozhodně není nehoda.
Kdo si vybere pro vraždu uzavřenou místnost se třemi svědky?
Pokud už nad sebou neztratili kontrolu.
Ti lidi jsou otřesení, ale nevypadají na vrahy.
Něco mi tu nesedí.
Potřebuji dobrovolníka, aby mi pomohl.
Z kapsy mu visí kus papíru.
Opatrně ho vytáhněte a ukažte na kameru.
„Vince“. Vypadá to jako „McCormick“.
Zpáteční adresa je na Better Business Bureau.
Mají kancelář ve 35. patře.
- Máte tu nákladní výtah? - Ano.
Nikdy jsem neviděla umírat člověka.
Já taky ne.
Je to dost ošklivé, co?
Takže vy už jste to zažil?
Jo, byl jsem nějakou dobu v Afghánistánu.
Člověk tam vidí věci, které by radši neviděl.
Takže jste vycvičený na zabíjení lidí.
Hurá.
- Jak to vypadá s tvým sebevrahem? - Ahoj.
Můžeš se podívat na ten dopis na rozloučenou? Celkem to dává smysl
až na ten konec: „Slyším jak se blíží kroky ďábla.“
Obvykle jsou dopisy na rozloučenou buď
šílené nebo racionální, ale v tomhle je obojí.
To je divný, nemyslíš?
Jo, to je.
Tenhle? Klíč od výtahu.
Klíč nefunguje.
Dobře. Zkuste to vypáčit.
Něco se tam vzpírá.
Podívám se, jestli...
Jestli se můžu dostat nahoru a něco s tím udělat.
Jsem mechanik. Docela se v tom vyznám.
Chce utéct.
Chce utéct!
- Chce utéct! - Přestaňte!
Přestaňte! Co to děláte?
Co do vás sakra vjelo?
Zůstaneme tu všichni, dokud to neskončí.
Věděli jste, co chci dělat! Řekl jsem vám to!
Já vás neznám!
Nemluvíme o případech, které se vyšetřují.
Poškozuje to obchod našich členů.
Cestou k vám ho někdo zabil.
Kdo všechno věděl, že sem má přijít a kdo by si přál jeho smrt?
To by byla dlouhá fronta.
Ten chlap byl ničema.
Před třemi roky začal s nějakou pyramidovou hrou.
Spousta lidí přišla o všechny peníze.
Někdo dokonce spáchal sebevraždu.
Máte seznam lidí, které podvedl?
- Ano, seznam stížností. - Budu ho potřebovat.
Takže bychom se měli trochu seznámit, co říkáte?
Pojďte, prohledejte mě.
Přesvědčte se, že u sebe nemám nic podezřelého.
Dělejte!
Teď jste na řadě vy.
Je pravděpodobné, že se někdo nezapsal.
Jak to?
- Protože ta osoba může být na seznamu. - Co to je?
Připravil spoustu lidí o spoustu peněz.
Tihle podali stížnosti.
Vrah je asi dost chytrý, aby nebyl na obou seznamech.
Hledej toho, co se nezapsal.
Chcete vidět záznam toho zemřelého nebo té zraněné dívky?
- Celé od chvíle, kdy vstoupili do výtahu. - Dobře.
Detektive.
Vidíte?
O tomhle jste mluvil?
Každý na něj trochu věří, i vy, přestože tvrdíte opak.
Co to je?
MYTÍ AUT
Omluva zanechaná viníkem, který ujel z místa nehody.
Je mi to líto
Moje žena a syn zahynuli před pěti lety na Bethlehem Pike,
ale je to v pořádku, protože je mu to líto.
Poznáte to podle upřímné omluvy na zadní straně kupónu do myčky aut.
Nevěřím na ďábla. Nepotřebujeme ho.
Lidi jsou dost špatní sami o sobě.
Zastavte to.
Vraťte to.
Rychleji.
Tady. Přehrajte to.
Dělá, jako by ji chytil.
Co tím zamýšlí?
Udělejte mi laskavost a nedotýkejte se jeden druhého.
Policejní práci nechte na mně. Za chvíli jsem u vás.
Nebo ne?
Nedělejte to.
Nechci, aby se mě dotýkal.
- Nelíbí se mi to! - Nestrkejte ho na mě.
Zpátky.
Ne. Tohle neuděláte.
Takhle nás oslepíte všechny.
- Udělám to. - Dejte to pryč.
Paní...
Dwighte, kde jsi? Přestaň se schovávat, je to vážné.
- Dwighte. - Vydrž chvíli.
Dwighte, musíš nás okamžitě dostat do kabiny. Kde jsi?
Teď nemůžu mluvit.
Dwighte, buď na příjmu!
Panebože...
Vidíte to?
„Doba použití do 21. října 1987“.
Byla vyděšená. Uklidněte se.
Chtěla mi do očí nastříkat sprej!
Dwighte, kde jsi?
Jdou nás zachránit.
Dwighte, kde jsi?
Tak už konečně odpověz!
Něco slyší.
Slyší ho v šachtě.
Tak proč neodpovídá?
Dwighte, tohle je vážné. Musíš mi odpovědět. Dwighte.
Děkujeme!
Odpověz, Dwighte.
To snad ne.
Ne. Hej! Hej!
Jste v pořádku?
- Hej! - Ozvěte se.
Ozvěte se!
Dwighte, kde sakra seš? Ozvi se!
- Ve kterém patře vstoupil do šachty? - Ze střechy.
Na co to koukají?
Dwighte, ozvi se.
Vypadá to, že spadnul. Dopadl přímo na kabinu.
Je vážně zraněný nebo mrtvý.
Bowdene, myslím, že v tom výtahu slyší naše vysílačky.
Ano, je to potvrzeno.
Můžete přepnout na osmý kanál?
Kabina uvízla v 21. patře.
Markowitzi, řekni hasičům, že budou muset prorazit zeď ve 21. patře.
Tady Lustig. Nemůžete jen tak prorazit zeď.
Ale můžeme.
Od toho máte pojištění.
Velení hasičů, přepněte na osmý kanál.
- Tady je. - Sarah Carawayová.
Víme, že strážný je Benjamin Larson
a máme McCormicka. Další jména jsme nezjistili?
Jane Kowskiová, nebo tak nějak. Ta starší paní.
Najděte mi záznam tohoto muže.
Tudy, paní.
- Pospěšte si. - Je to volné.
Teď pomalu.
- To snad není pravda. - Ona ukradla té paní peněženku.
Vince byl podvodník, Jane je zlodějka,
Sarah je lhářka a náš strážný je násilník.
To tu máme pěknou společnost.
Ještě jsem neviděl tohohle chlapa.
Co to bylo?
To jen zkolaboval pevný disk.
- Zařídím to. - Záložní disk.
Už to funguje.
Jsou v hale i jiné kamery?
Jen hlavní vchod.
Tady.
Vraťte to.
Rychleji.
Tady je. Zastavte to.
Kde má brašnu?
Nemá ji... Ve výtahu není žádná brašna.
Do prdele.
Ne.
Co se děje?
Už to nevydržím!
- Nikdo se ke mně nepřibližujte! - Mohl bych zkontrolovat vedení...
Co se to k čertu děje?
Prosím. Rozsviťte světlo.
Rozsviťte!
Uzavřete budovu.
Ať jdou všichni do haly. Nikdo kromě nás nesmí ven ani dovnitř.
Kdo z nich to podle vás je?
Může to být kdokoli z těch tří.
Ona snad ne.
Nikoho předem nevylučuji.
Hasiči se ptají, kde máte
uzavírací ventil. Než prorazí zeď.
Je ve sklepě.
Já tam dojdu.
Jsou špatní, proto jsou tady.
Ne, dva z nich jsou tady, protože nastoupili do špatného výtahu.
Já mám náhodou špatnou práci
a vy jste náhodou zvednul špatný telefon.
Nikdy to nedělá v tajnosti.
Existuje důvod, proč tomu přihlížíme.
Počkat, stůjte.
Do této budovy teď nikdo nesmí.
Já vím, ale mám nahoře schůzku.
Tak budete muset zavolat, že nemůžete přijít.
Nemůžete mi říct, co se tady děje?
Poslední oběť vždy zabíjí před její nejbližší osobou...
KORONER
...aby z nás udělal cyniky.
- Ne. Nedotýkejte se jí. - Nenechám ji tady jen tak viset.
- Kam ji položíte? - Tak dalece jsem o tom nepřemýšlel.
Zajímavé, že se tu dějí takové věci právě, když jste tu začal pracovat.
Napadá mě, že jste jediný, kdo věděl, kde jsou ty kabely.
Co to děláte?
Snažím se jí zatlačit oči.
To půjde až po několika hodinách.
Do budovy vstoupí s brašnou.
Uvidí recepci a chce se jí vyhnout. Kam půjde?
- Na toaletu. - Jo.
Mám to.
Mohl by se tím poškodit výtah?
Nemám tušení, ale nezapíše se a schová tohle?
Co má tohle znamenat?
Ať přestane.
Ani nevím, jak se jmenujete.
Já jsem Ben.
Sarah.
Já jsem Tony.
- Kam se poděla tvoje klaustrofobie. - Prosím?
Nikdy jsem neviděl klaustrofobii takhle přicházet a odcházet.
- Chceš tím něco naznačit? - Ano, to chci.
Já jsem to neudělal
a pochybuju, že to udělala ona.
Ta tvoje klaustrofobie je jen...
Jen to předstíráš.
Jo, jsi lhář.
Zab ho, Bene!
Zab ho, než on zabije nás!
Zab ho!
Přestaňte!
Přestaňte! Dostaňte nás pryč!
Jděte od sebe, hned! Přestaňte!
Udělejte, co řeknu, a budete v bezpečí.
Každý do jednoho rohu a položte ruce na stěnu,
aby je každý viděl.
Udělejte to!
Nezůstanete tak dlouho. Budova je obklíčena policií.
Jen hypoteticky, ne že bych tomu věřil,
jak by ten váš příběh skončil?
Všichni zemřou.
To je všechno?
Ano.
Není to vaše chyba.
Přivedla je sem jejich rozhodnutí.
- Hele. Tohle tě bude zajímat. - Co máš?
Ona má taky záznam.
Třikrát obžalovaná za vydírání bohatejch ženáčů.
Zajímavé je,
že před pár lety zatýkání ustalo. Hádej proč.
- Proč? - Jmenuje se Sarah Carawayová.
- Carawayová? - Ano. Přivdala se do rodiny.
- Takže okrádala dědice. - Jo, něco na ten způsob.
Co tady dělá?
Podle jejího zápisu
šla navštívit právníka ve 42. patře, jmenuje se Wayne Kazan.
Promiňte.
Věnujte mi pozornost! Utište se!
Ticho!
Filadelfská policie!
Hledám Waynea Kazana. Je tu někde Wayne Kazan?
- Ano. - S dovolením.
Ustupte. Měl jste dneska schůzku se Sarah Carawayovou?
Nevím. Máte soudní příkaz?
No tak, tohle mi říct můžete.
Možná. Proč?
Byla napadena. Kdo jí mohl chtít ublížit?
Nemohu sdělovat osobní informace.
Člověče. Potřebuju jen informaci.
Snažím se zachránit vaší klientce život.
Pojďte sem.
Myslím, že bych začal tam, kde normálně začínáte, u nejbližších osob.
- Díky. - Jen abyste věděl,
jsem soudní znalec v oblasti účetnictví.
Markowitzi, sežeň mi k telefonu manžela paní Carawayové.
Teď by to mělo být v pořádku.
Pusťte se do toho.
Asi jsem našel tu závadu. Je to poškozené vedení.
Vypadá to na zkrat obvodů.
Dobře.
Opatrně.
Správně.
Jsem v pořádku.
Vasquezi, budeme potřebovat motorovou rozbrusku,
ale pohni.
Potřebujeme dva další do 21. patra.
Sehnals jejího manžela?
Ještě ne.
Jeho sekretářka slíbila, že mi zavolá, až se vrátí.
- Ustupte! Uvolněte cestu! - Ustupte!
Z cesty! Ustupte!
Co se stalo? Viděl někdo, co se stalo?
Doktora!
Vyšel dveřmi.
Dýchejte.
Lustigu.
Zpátky. Ustupte! Ať všichni odstoupí!
Položte ty ruce zpátky na stěnu.
Bolí to.
Položte ty ruce zpátky na stěnu.
Nebo co?
Nech ji být. Bolí ji ruce.
Copak nevidíš, co dělá?
Ta holka je podvraťák.
O čem to mluvíš?
Tak jsme u námořní pěchoty říkali lidem, jako je ona.
Zničehonic se všichni začali prát.
Lidem ruply nervy a ubližovali si.
Zjistili jsme, že jeden nováček
roznáší klepy, co kdo o kom řekl a dělá potíže tam, kde žádné nejsou.
Dokud ten podvraťák nedostal pořádnou nakládačku.
A pak najednou
bylo zase vše normální.
Vyhrožujete mi?
Chci jen, abyste věděla, že já vím.
Radši sklapni a drž ruce na stěně.
Manžel Sarah Carawayové s námi nebude mluvit bez právníka.
Její právník mi řekl, že si zjišťuje, kde všude má peníze.
Vsadil bych se, že ho chce opustit.
Dobrý motiv pro vraždu.
Kdyby chtěl zabít svou ženu,
proč by zabíjel Kowskiovou a McCormicka?
Tady je Matt z bezpečnostní služby Caraway.
Ať někdo z údržby přijde dolů zavřít dveře.
Nevlastní manžel Sarah Carawayové bezpečnostní službu Caraway?
Přijď do kanceláře.
Ještě neskončil.
Jako ten odstřelovač v Kensingtonu.
Jaký ostřelovač v Kensingtonu?
Před pár lety zastřelil čtyři cizí lidi a pak svou ženu,
aby to vypadalo jako sériová vražda.
Ten strážný pracuje pro jejího manžela. Ty dvě oběti byly jen zástěrka.
- Ten strážný ji zabije. - Musíme se tam okamžitě dostat!
- Pohni! - Jdu na to.
- Prosím, nedovol, aby mě zabil, Bene. - Nedovolím.
Pojď ke mně, ochráním tě.
Neboj se. Pojď sem.
Zvedněte mobilní telefony. Rozsviťte displeje.
Nenechte je zhasnout.
Sviťte na sebe.
Osvětlete celý výtah.
Nedělej to.
To nedává žádný smysl.
Panebože, tos byl ty.
Ale no tak.
Oni vás neslyší. Už nemusíte předstírat.
Oba víme, kdo to udělal.
Ano, víme to.
Okamžitě položte to sklo a dejte ruce na stěnu.
Měl bych tě zabít hned.
Měl bych tě zabít hned, než zkusíš něco dalšího.
Měl bych tě hned podříznout.
Jak by ses bránil?
„Zabila je, tak jsem ji musel zabít?“
Něco na ten způsob.
Zab mě,
všechno ti to přišijou a ty to víš.
Velký, silný chlap jako ty.
Takhle to dělá.
Chce, abychom o všem pochybovali.
Markowitzi.
- Markowitzi. - Už to bude, šéfe.
Pospěšte si!
Jak to mám udělat.
Udělat co?
Podle vašeho příběhu. Jak je můžu zachránit?
Na to není lehká odpověď.
Tyhle lidi nikdy nedonutíte, aby se viděli, jací doopravdy jsou.
Protože ďábel jsou naše lži,
ty nás k němu zavádějí.
Uvědomte si, co děláte.
Nemyslete si, že když jsem polda,
nevím, čím teď procházíte.
Už jsem byl v pekle.
Před šesti měsíci jsem...
...se ubytoval v hotelu a téměř se upil k smrti.
Jde o to, že když si ubližujete, vypadá to, že se svět proti vám spiknul.
Že máte děsný pech, ale tak to není.
Rozumíte? Vše záleží na mně. Všechno.
Zjistil jsem, že jediná cesta z toho pekla ven
je převzít odpovědnost za to, kdo jsem.
Jste za to zodpovědní.
Uvědomujete si to, ano? Zodpovídáte za to, co děláte.
Položte to sklo.
Položím to, když ty také.
Dobře?
Vyhlásíme příměří.
Správně.
Děláte správnou věc.
Pane, našli jsme ženu, která si myslí, že zná někoho ve výtahu.
Pošlete ji dovnitř.
Ne.
Okamžitě se dostaňte do výtahu! Hned!
Už to bude.
To je ta žena, o které jsem vám říkala...
- Odveďte ji ven! - Tony.
Vy ho znáte?
Je to můj snoubenec. Měl tu dnes pracovní pohovor
a nechtěl s sebou nosit nářadí.
Přijela jsem pro něj pozdě.
- Tony a jak dál? - Janekowski. Tony Janekowski.
Jane Kowski je Janekowski?
Zapsal se. Kdo je potom...
Nepřestávej, dýchej. Dýchej.
Dýchej! Nepřestávej Prosím dýchej.
Je to ona! Ona je ďábel.
Dostaňte se konečně dovnitř.
- Kdo jste? - Dneska?
Jsem stará žena.
Chyťte ji, jakmile se dostanete dovnitř.
Teď je řada na tobě. Jsi připraven, Anthony?
Je mi to líto.
Děvky, lháři, podvodníci a dezertéři,
stále to samé.
Teď už víš, kdo jsem.
Nebo ne?
- Vezmi si mě. - To mám v úmyslu.
Vezmi si mě místo ní. Zasloužím si to.
- Tomu sám nevěříš. - Ano, věřím.
Neměl jsem utéct. Všechno je to moje vina.
Myslíš, že mě můžeš uprosit?
Vezmi si mě místo ní. Prosím.
Přestaň s tím!
Myslíš, že tě to udělá lepším?
Jsi špatný.
Já vím.
Myslíš si, že můžeš napravit svoje činy?
Ne.
Myslíš, že ti mohou odpustit?
Ne.
Kanál osm.
Před pěti lety jsem zabil matku se synem na Bethlehem Pike.
Ujel jsem a nikdy mě nechytili.
Je mi to tak líto.
Ne.
Zatraceně.
Tebe jsem skutečně chtěla.
Dělejte, rychle!
Kde je?
Kam zmizela?
Já ho k nám odvezu.
Tam na Bethlehem Pike to byla moje rodina.
To byl můj syn.
Čekal jsem na tuhle chvíli pět let.
Co ti všechno řeknu
a co udělám.
Pravda je...
že ti odpouštím.
Potom, co nám matka dovyprávěla ten příběh, nás vždy uklidňovala.
„Nebojte se,“ říkala.
„Pokud existuje ďábel, pak musí existovat i Bůh.“