LIVRARE EXPRES INTERNAȚIONALĂ PRIMATE DIN CONGO
E-n regulă, micuțule.
Nimeni nu-ți va face rău.
Centrul de control Mercury.
Naveta spațială, deconectată.
Nouă, opt, șapte, șase,
cinci, patru, trei, doi, unu...
Aprindere.
Presiunea din carlingă e stabilă.
Totul e în regulă în carlingă.
Trece pe control manual.
Vești de la echipajele de recuperare?
"O, muză, cântă-mi mie
pe bărbatul viteaz și iscusit care-ntr-o vreme, când el cu măiestria lui
făcuse pustiu din ziduri sfinte de la Troia..."
A adormit, Reggie.
Homer va trebui să aștepte.
Încep să cred că tata ne evită.
Urăsc să fiu cea plictisitoare, dar e timpul să plecăm.
Când vorbești la plural, la cine te referi?
Nu am fost deloc ambiguă.
Nu știu cine ești sau de unde ai venit,
dar te sfătuiesc să-ți faci cale într-acolo.
Are dreptate. Să plecăm.
Ți-am salvat viața, mucosule!
Dacă nu interveneam, rămâneau doar șosetele din tine.
Asta e problema.
Ești prea bună și pui prea multe întrebări.
Știi prea multe și lupți de parcă ai antrenament.
- Are dreptate. - Natura independentă mă face răufăcător?
Oricine ai fi, îmi stai în cale.
Dacă te mai văd, te omor.
Haide, Diego!
Mi-o luam pe cocoașă, dar l-ai ajutat pe Cinci, nu pe mine.
- De ce? - El e copil, tu ești bărbat.
Poartă-te ca atare!
Diego...
- Nu... - Știi ce?
Sunt obișnuit cu mincinoșii, dar prefer să știu în legătură cu ce mint.
Pe bune, Diego? Mă lași de izbeliște?
Diego!
Cum ne simțim în dimineața asta?
Eu o duc pe picior mare. Tu?
De câte căderi mai ai nevoie ca să începi să te îngrijești?
Mă gândesc la un număr între 11 și 25.
Cu ce fantomă mai discuți acum?
Nu e cine știe cine.
Încă un cowboy răposat.
Texasul e plin.
De obicei sunt drăguți, dar ăsta e...
urât și prost.
Chiar e necesar?
Vrei?
Klaus, nu te aștepta să te încurajez.
Allison, căsătoria ta se destramă, iar protestul a devenit revoltă.
Dacă acum nu e momentul să ne facem mangă,
nu știu când va fi.
Ce s-a întâmplat?
De unde să încep?
Adepții mei sufocanți mi-au dat de urmă,
m-am reapucat de băut și i-am declarat dragoste eternă...
unui tânăr gay care nu știe că e gay.
În anul 1963, la un restaurant, în fața unchiului său, un gay reprimat.
Nu în ordinea asta...
- Ce mai pereche facem! - Da.
Iisuse!
- Pardon! - Bravo!
Am un mixer și băutură mult mai bună.
Dacă e să bem ziua, s-o facem cum trebuie.
Te iubesc atât de mult!
Da!
'Neața!
Bună! Aia e cafea?
Vrei?
- Cât e ceasul? - Nu știu și nu-mi pasă.
Ba îți pasă.
Doamne!
Ne-am câștigat o zi liberă.
Bine, jumătate de zi. Câteva ore.
Taci!
Ce e?
Trebuie să vorbim?
- Despre...? - Tu vrei?
Lucrurile devin reale când le discuți, iar lucrurile reale au un final.
E mult mai savuros așa.
Ții minte că ieri spuneai să fugim?
Dacă am putea?
Unde să mergem?
Într-un loc sigur pentru Harlan...
unde am putea fi tot timpul împreună, ca acum.
Aș merge acolo în clipa asta.
La naiba! Carl s-a întors mai devreme.
Nu înțeleg. Mă urmăresc încontinuu.
- Cine? - Sociopații ăia olandezi.
Sunt suedezi, idiotule.
Asasini trimiși să ne ucidă înainte să stricăm mai rău cronologia.
Dar de ce acum?
Trei luni de zile n-am avut probleme, până să apari tu.
Eu am fost aici un an întreg și nu s-a luat nimeni de mine.
Chiar dacă era vina mea, și nu e, mai sunt șase zile până la apocalipsă,
iar de tata nu ne-am apropiat decât la consulat.
De fapt...
nu e tocmai așa.
Cum adică?
L-am văzut.
Rahat!
Diego!
Cinci?
Allison!
- Allis... - Allison!
Doi dolari și 92 de cenți... 93 de cenți.
Salut! Îmi lipsesc șapte cenți.
Dă-mi cât ai.
La naiba!
Fir-ar!
Îmi pare rău. Mulțam.
Băiatul ăsta pute.
Acasă.
"O să sune aiurea...
dar, Reginald Hargreeves...
sunt fiul tău."
Înapoi pe ringul de dans!
Duhnește!
Tată?
Serios, lumea nu se va sfârși cu un asemenea stereotip.
Credeți-mă. Cunosc senzația finalurilor.
Cu atâtea bombe și butoane roșii, suntem la un pas de sfârșitul lumii.
- Oricine poate vedea asta. - Să vă spun ceva.
Fizica cuantelor ne spune că nu putem fi siguri de nimic,
mai ales în ceea ce privește timpul.
Chiar dacă știi totul despre prezent...
nu poți prezice nimic din ce va urma.
Universul nu este condus de reguli, ci de probabilități.
Însă unele evenimente sunt mai probabile ca altele.
De exemplu, este aproape cert că, în următoarele minute...
îmi voi lua încă un pahar de șampanie.
Ia te uită!
O să sune aiurea, dar...
Sunt fiul tău.
Ba nu.
- Sunt din viitor. - Ba nu.
M-ai adoptat, împreună cu alți șase copii, în 1989.
Ba nu.
Știu despre baza lunară și despre experimentele pe maimuțe.
Primate.
Ascultă! Știu totul despre tine.
Te rog...
Am nevoie de ajutor.
Ascultă, nu știu cine te-a trimis sau ce urmărești,
dar te poți întoarce la stăpânii tăi de la CIA sau KGB
să le spui că asta e cea mai ridicolă mișcare din istorie.
Ce e așa de ridicol? Știi că se poate călători în timp.
Nu asta e problema,
ci faptul că îmi displac profund copiii.
Nu am și nu intenționez să fac, dar, dacă ar fi să am vreodată,
nu s-ar prezenta nebărbieriți,
cu igienă precară și cu asemenea proporții grotești.
Dar...
Am venit cu autobuzul.
Nu-mi pasă.
Te rog să pleci,
împreună cu duhoarea eșecului care te înconjoară.
- Jenant! - Poate.
Dar pe mine nu m-a înjunghiat.
Ți-a străpuns inima.
- E halatul meu de baie? - Nu.
Cui îi pasă? Știe despre călătoria în timp.
De ce nu-ți folosești puterea să ne duci în alt timp?
- Îi explică cineva? - Prima dată s-a pierdut în apocalipsă.
Apoi și-a pierdut părul de pe boașe.
Ultima dată, mi-am răspândit familia în Dallas de-a lungul a trei ani
și e posibil să fi provocat apocalipsa.
Mai ai întrebări?
- Nu. - Pierdeți perspectiva.
Tata e conducătorul unei clici sinistre
care-l va ucide pe președinte.
- O clică? - Ignoră-l!
Avem o singură opțiune.
Care-i aia?
Să reunim Umbrella Academy.
Da! Întâlnire de familie.
- Aduceți-o voi pe Allison. - Mai sunteți împreună?
- Trebuie să vorbim? - Nu. E căsătorită.
Nasol, frate!
Fac față.
O aduc eu.
O aduci tu pe Vanya, fără s-o strivești?
O să încerc.
Stai...
Eu ce să fac?
Așteaptă oaspeți.
Trebuia să fii acolo. A spus: "Toate hotelurile din sud-vest."
L-a rugat să repete. Credeam că nu auzisem bine.
A răspuns: "Da, toate hotelurile HoJo."
Ai auzit, Vanya?
De unde? Nu are abonament la ziarul Pare de duș.
Iubito, mă simt atât de bine, încât voi ignora ironia asta.
Asta da ironie.
Vanya, îl privești pe bărbatul care a făcut cea mai mare vânzare
din istoria companiei Waterton.
- Grozav, Carl! - Mulțumesc, Vanya.
Vezi, Sissy? Așa se felicită capul familiei învingător.
- Încetează, Carl! - Am plănuit o zi grozavă.
Luăm micul dejun în Salonul Egiptean, apoi mergem la rodeo,
apoi mâncăm o friptură la restaurant.
Vanya!
Nu-ți iei puțin timp liber?
Oprește-te, Carl! Nu în fața lui Harlan.
Nu-i pasă. Vreau doar un sărut.
- Așteaptă să fim singuri. - Nu pot.
- Va trebui. - Carl.
- Nu te băga, Vanya! - Sissy.
Ce e cu tine?
M-am săturat să nu mă asculți!
Eu m-am săturat să mă lupt pentru atenția ta. Ești soția mea sau nu?
Ce naiba a fost asta?
Harlan, dragule, hai să te încalți!
- Ești bine? - Da, n-am nimic.
Petrec ziua cu familia.
Mi-ai întins o cursă?
Serios, scumpo?
Ai spus că dobitocii ăia nordici sunt de partea noastră.
Executam misiunea de la tine, dar ei s-au pus în calea mea.
- Vai! - Mi-au stricat acoperirea.
Cinci mă vrea moartă și nu știu ce urmărești.
Mi-ai adus ce ți-am cerut?
Poftim!
Cuțitul lui Diego.
- Ia loc! - Nu.
Sângerezi și furia strică tenul. Stai jos!
Bine, dar tot sunt supărată pe tine.
Ai dreptate.
Te-am mințit.
Comisia habar nu are...
- Nu știe că suntem aici. - Și?
Noi...
îndreptăm ceva
ce a fost greșit o perioadă foarte îndelungată.
- M-am săturat de ghicitorile tale. - Nu zău!
Ai fost în câteva misiuni și deja le știi pe toate?
Lila cea mare și independentă n-are încredere în mama ei,
care a smuls-o din maghernița aia,
care a salvat-o de părinții ei alcoolici și neglijenți,
și a învățat-o să trăiască, să iubească și să supraviețuiască.
Tocmai ai zis că ai mințit.
Tu i-ai mințit pe ei, ei m-au mințit, toți ne mințim.
Maturizează-te!
Dacă era necesar să știi adevărul, ți l-aș fi spus.
Dar nu era, deci nu ți l-am spus,
și totul a ieșit de minune.
Ba nu. L-am pierdut pe Cinci.
E mort?
Nu, dar m-a dat afară din trupa lui.
Îți supurează rana.
Draga mea...
- Nu e o problemă. - De ce nu?
Deoarece...
Am făcut multe planuri pentru ziua de azi.
ROCCO ȘI FAMILIA, INSTALAȚII ARTICOLUL NR. 3555
Jeleurile erau delicatese.
E nevoie să fierbi o tonă de copite,
fie de cai, vite sau ce-or fi.
Dar nu toată lumea are mormane de copite.
A fost nevoie ca niște newyorkezi isteți...
să descopere cum să deshidrateze gelatina ca noi, ceilalți,
să ne bucurăm de acest gust divin.
Dacă gustăm, taci din gură?
Poate.
Poftim!
- Cum te simți? - Cam de rahat, sincer.
Dar pe o scară de la unu la nimicirea vieții de pe Pământ?
Pe bune?
Lasă cuțitul, idiotule! Și-a revenit.
Ultima dată, m-a ținut suspendat în aer
și mi-a supt viața cu tentacule energetice.
Am voie să pun întrebări.
Aș vrea să văd un tentacul energetic.
Nu țin minte ce am făcut, dar îmi pare rău...
Dacă te încălzește cu ceva.
Da.
Dar trec prin multe. Îmi...
Îmi place o fată.
Credeam că mă place și ea, dar se pare...
Slavă Domnului!
E cineva aici?
Alo!
Nu vorbești franceză.
Ce de vechituri!
Măiculiță!
Știu că e imposibil...
dar am devenit cu toții mai sexy?
Vanya.
Am o soră!
Mi-a fost dor de tine.
Măcar cuiva i-a fost!
- Ești beat. - Da.
Nu, doar puțin. Câteva...
Ce drăguț!
Nu. Iisuse!
- Bună! - Bună, Vanny.
Klaus. Ben e aici?
Nu.
Din păcate, fantomele nu pot călători în timp.
Îți bați joc de mine?
Bine, atunci. Să ne apucăm de treabă.
Deci, Vanny, ce mai e nou?
Salut, Diego!
- Nu saluți pe nimeni? - Bună, Allison!
- Ce-ai zis? - Bună, Allison!
Mulțumesc!
Ce căutăm aici?
Mereu ți-a plăcut să te cațări.
ÎN ATENȚIA SUEDEZILOR
MEMORANDUM AL COMISIEI CĂTRE: SUEDEZI
Întâi de toate, îmi pare rău.
Știu că am rasolit întorsul ăsta în timp și v-am pierdut.
Dar buba cea mare e că am adus sfârșitul lumii cu noi.
Doamne, iarăși?
Toți știați? De ce sunt ultimul care află despre...
Doamne!
Cultul meu o s-o ia razna. Cinci!
Le-am spus că va veni în 2019.
- Mai avem șase zile, până luni. - Vanya?
- Klaus. - Ce? De obicei Vanya e cauza.
Ai vreo pistă, Cinci?
Da, avem una.
- Sfinte Sisoe! Ăsta e tata? - Da.
- El e? - Și stă pe dealul înierbat.
Eu și Diego am încercat să discutăm cu tata. Deocamdată, nimic.
- Nu chiar. Îl vrea mort pe Kennedy. - Poate.
Dar nu știm cine sau ce declanșează apocalipsa.
Poate fi Kennedy sau ceva fără nicio legătură.
Dar ceva schimbă cronologia. Trebuie s-o remediem.
Cum, dacă nu știm ce e stricat?
Pune faptele cap la cap. Tata se tot întâlnește cu tipi dubioși.
Și va fi pe dealul înierbat peste trei zile.
Știm ce avem de făcut.
- Să-l omorâm. - Să-l găsim.
Nu ar trebui să fim aici, nu?
Dacă noi suntem cauza?
A stricat cineva cronologia?
- Diego îl urmărește pe Oswald. - Tu lucrezi pentru Jack Ruby.
Allison e foarte implicată în politica locală.
- Tu ai întemeiat un cult. - Mulțumesc!
Eu sunt doar dădacă la o fermă.
Nu sunt implicată în nimic.
Poate ești, dar nu știm încă.
Ascultați-vă!
Toți avem legături cu Kennedy. Nu e o coincidență.
Luther e cu Ruby, Allison e contra guvernului,
tata e pe dealul înierbat, Klaus...
face ceva ciudat și pervers, dar probabil corelat.
În mod evident, toți am fost trimiși aici cu un scop clar...
să-l salvăm pe John Fitzgerald Kennedy.
Dacă te înșeli?
SOVIETICII ATACĂ SUA
Nu e vorba doar de noi!
Veți muri.
Am fost acolo, am văzut.
Nu pot uita, deși vreau.
Am văzut bombe nucleare rusești evaporând lumea, cu voi cu tot.
Într-un război pe care l-am adus noi.
Hazel s-a sacrificat ca să ne salveze, deci ciocu' mic și ascultați-mă!
Nu știu dacă experiențele noastre sunt corelate.
Nu știu dacă există vreun motiv.
Dar tata va ști.
Trebuie să vorbim cu el, înainte ca tot ce cunoaștem să moară.
Eu mă retrag.
- Ai auzit ce am spus? - Da.
Am auzit un bărbat de 58 de ani care vrea ca tati să repare totul.
Eu nu mă bag.
Să ne maturizăm!
- Luther! - Unde mergi?
Scutește-mă, Diego!
Nu plecați până nu ne lămurim.
Fir-ar!
Când a învățat maimuța să lupte murdar?
Ticăloaso!
Mi-ar prinde bine un taco. Allison?
- Taco? - Nu așteptăm?
Îi știi pe băieți. Le poate lua o veșnicie să o dea la pace.
Un taco, Vanya?
Poate un taco să provoace sfârșitul lumii?
Putem afla într-un singur mod.
- Clar! - Haideți!
Mi-ați lipsit...
enorm.
- Ce-i cu tine, amice? - Lasă-mă în pace, Diego!
Îl lovești pe Cinci și o iei la sănătoasa?
Poate că provocăm apocalipsa încercând s-o prevenim.
- Ce zici? - Deci nu facem nimic?
De când renunți tu?
De ultima dată, când m-am supraestimat și am distrus lumea.
Deci iar ți-e că nu te ridici la înălțimea așteptărilor tatei?
Poate. Toți suntem nebuni când e vorba de tata.
Eu nu sunt. El e un mare ticălos, eu sunt grozav, atâta tot.
Înțelege asta, bine?
Bine.
De ce nu-l lași baltă pe JFK?
- Sunt erou, iar eroii combat răufăcători. - Ba nu.
Tata ți-a spus că ești erou. Asta ne-a spus tuturor.
Dacă a mințit?
Și suntem niște ciudați care nu e cazul să schimbe lumea?
Toți oamenii schimbă lumea, Luther.
Toți.
E înfricoșător, dar asta e realitatea.
Știi, ești atât de al dracului de mare,
încât uneori uit cât de sensibil ești.
Totul se va rezolva.
- Suntem pe calea cea bună. - Da? De unde știi?
O limuzină neagră ne urmărește de când am plecat.
În spatele tău.
"Către urmăritori: Eu...
- ...Reginald Hargreeves..." - Ce?
"...am onoarea să vă invit la o cină ușoară
în data de 20 noiembrie 1963, la ora 19:30,
pe strada Magnolia, la nr. 1624."
O cină ușoară?
Ce tupeu pe el! Cum nu-i convine ceva, iese scandal!
Nu știe cine sunt?
Nu, Ray, știi exact cine sunt, doar că nu faci față.
- Eu îl apăr. - De ce anume?
De sfârșitul lumii, pentru început.
Chiar e sfârșitul lumii peste șase zile?
Data trecută a fost, deși am încercat tot ce a zis Cinci.
Nu ar fi ciudat dacă Cinci ar deveni sexy la maturitate?
Nu?
Lasă vrăjeala, domnișoară "Luther era iubitul meu".
Nici nu ne-am sărutat.
Da, dar vă făceați ochi dulci
la micul dejun, toată pubertatea.
Nu suntem frați și surori?
De fapt... Practic...
"Practic"? Dacă folosești cuvântul ăsta, deja ai dat de naiba.
Ne putem concentra?
E clar că nu salvăm lumea azi, dar poate, dacă nu cer mult,
încercăm să salvăm căsnicia mea.
Nu!
Nu, asta e...
ca și cum ai întreba o călugăriță despre sex.
Cine de aici știe ceva despre relații? Ea?
- Iubește în secret o fermieră. - O cheamă Sissy.
E mai bună ca relația anterioară...
- Cu ucigașul în serie. - Ce?
- Mai târziu. - Între timp, eu iubesc
un soldat pe care de fapt nu l-am cunoscut încă.
Iar Luther își iubește sora.
Din nou, nu suntem frați biologici.
Cea mai sănătoasă relație de lungă durată din familia asta
a fost când Cinci i-o trăgea manechinului.
Umbrella Academy nu știe despre iubire...
decât cum să o piardă.
- Ascultați KBOX, Dallas. - Noroc!
- Cum faceți față la asta? - La ce?
La toate. Călătoriile în timp, fantomele, sfârșitul lumii.
Eu mă droghez foarte tare.
Iar Allison...
se minte.
Iar tu îți reprimi emoțiile tare de tot,
până arunci lucruri în aer.
Aș vrea să nu mai fac asta.
Ai șase zile, domnișoară.
Ce naiba să facem în șase zile?
Să petrecem? Zic și eu.
Îi spun că o iubesc.
- Nu vreau să am secrete. - Da.
Da, ai dreptate.
Da! Dacă totul se duce de râpă, măcar pot fi cinstită cu soțul meu.
Deci trebuie să-mi înfrunt cultul? Nu-mi plac despărțirile în grup.
De asta nu mai ies cu gemeni.
Familia asta e uimitoare.
- Da, sigur. - Să nu ne pripim.
Vino aici, Vanya!
Haide!
Treci încoace!
Vă iubesc.
Gașcă! Iubesc piesa asta!
- Care-i treaba, nebuno? - Ce contează? Ziceai că mă omori.
- Îmi amintesc. - Să te văd, lăudărosule!
Bine.
Aștept.
Nu te-ai săturat?
Ești mai bun decât credeam.
Tu ești întru totul mediocră.
Poți ieși acum.
Bravo!
Ți-ai dat seama.
N-a fost foarte greu.
Luptă ca toți roboții vii de la Comisie.
Nu contează. Iată-ne, împreună din nou.
Trebuie să întreb...
Ți-a fost dor de mine, mucosule?
Sissy.
Vanya! Nu te furișa așa!
- Unde ai fost? - La o reuniune de familie.
Ești beată?
Nu contează.
Ce contează e că am sentimente, bine?
Simt ceva pentru tine.
- Nu e momentul potrivit. - E singurul moment.
Cât timp mai avem?
Am putea avea ani, zile, dar avem o singură viață.
Trebuie să ne urmăm inima, iar a mea te vrea pe tine.
Sissy!
Unde e berea aia?
La naiba! M-ai prins gol-pușcă.
Era inevitabil, până la urmă.
E în regulă.
Faci parte din familie.
Nu zăbovi prea mult.
- Te-ai culcat cu el? - Încă e soțul meu.
- Pe care nu-l mai iubești. - Ai răbdare, să mă gândesc...
La ce să te mai gândești?
Ești nefericită.
- Cine e fericit mereu? - Noi am putea fi!
- Am vorbit să fugim. - Draga mea, erau vorbe de a doua zi.
Minciuni necesare ca să supraviețuim.
Nu ne putem trăi fanteziile.
Vanya, poate că atunci când îți vei aminti cum era viața ta adevărată
n-o să le mai spui altora cum să trăiască.
Nu știi sub ce presiune trăiesc.
- Nu prea mai ai timp să fii curajoasă. - Cum adică?
Șase zile. Atât mai avem.
- Până la ce? - Nu-ți pot explica.
Trebuie să plecăm acum, te implor.
- Te rog, vino! - Vanya...
Nu pot.
Vanya.
Așteaptă!
DIN PARTEA BIROULUI LUI SIR REGINALD HARGREEVES
Tati s-a întors acasă.
Ray?
Stai jos!
M-am gândit foarte mult și am hotărât...
O să-ți spun tot.
Subtitrare: Retail