Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Är du redo? - Redo är mitt andra namn!
Vad är det? Några hemska noshörningar?
Krokodiler? Vargar med rabies? Nu kör vi!
Jag varnar dig: det är kanske den svåraste utmaning du ställts inför!
Nu ska ni få se på dunder!
Första lektionen i Kung Fu-skolan.
Får jag använda Wuxi-fingergreppet på dem?
Undvik helst sånt.
Kom ihåg, Po: varje generation lär upp nästa.
Så lever Kung Fu-konsten vidare, i dig, och nu i dessa...
- ...förtjusande små barn. - Va?
- Lycka till. - Vänta lite!
Mästare Shifu! Kom…!
Okej. Kan ni ta och sätta er ner?
Hallå?
Hallå! Kan ni vara tysta nu?
Okej.
Ner med svanstussarna på marken!
- Det är Drakkrigaren! - Ja. Tack.
Ska vi lära oss alla coola Kung Fu-grepp?
- Visst! - Ja!
Nu får vi lära oss ge fett med spö!
Vänta lite. Att spöa nån är bara en liten del av Kung Fu.
Den är asgrym, men den är liten.
"Kung Fu" betyder "högsta skicklighet".
Att vara så bra som möjligt! Det är vad det handlar om.
- Jag vill lära mig Tigrinnans stil. - Ska vi inte slåss?
- Ja, som De Fruktade Fem? - Ja!
De Fruktade Fem? De är coola, inte sant?
Men var det att slåss som gjorde dem fantastiska?
Nej då! De var tvungna lära sig hemligheterna med Kung Fu
innan de blev suveräna.
- Vilka hemligheter? - Berätta!
Jag borde inget säga.
Det är därför det är hemligt. Topphemligt.
Snälla! Berätta det nu, snälla!
Okej, men berätta inte för nån att jag sagt nåt. Då förnekar jag allt.
Jag bara: "Vadå? Jag sa inget!" Okej?
DE FRUKTADE FEMS HEMLIGHETER
Redan när Mästare Syrsan var ett litet kryp var han snabb.
Blixtsnabb!
- När nån behövde hjälp... - Hjälp!
- Pang! - …så fanns han där.
På honom!
Han var dalens hjälte!
Men han hade ett litet problem.
- Kyparn! Jag svälter ju här borta! - Han var grymt otålig.
Varför tar det sån tid?
Världen rörde sig för långsamt för Syrsan.
- Han var för snabb för världen. - Ge hit den där!
En dag skulle det ställa till problem för honom.
Ett gäng krokodiler stal min bys förråd av u...
- Ugnar. - ...ullkläder.
Och får vi inte tillbaka dem kommer vi...
Se omoderna ut?
Frysa ihjäl!
Precis som jag trodde. Vart tog de fjälliga förbrytarna vägen?
- De drog... - Västerut!
- Nej, österut! - Det var ju...!
- Bort mot... - Bergen!
Nej!
- Ön med... - Noshörningar?
- Krokodilbanditer! - Krokodilbanditer? Öster? Ullkläder!
Jag visste det! Jag behöver en båt.
- Du måste vara... - Snabb!
- Försiktig! Ta med... - Lunchlåda?
- Kartan! - Inga kartor!
- Syrsan, de... - Ska få så de tiger.
Men fällor! De är kända för sina fällor.
En fälla?! Kunde ingen ha varnat mig?!
Är det inte den världsberömda Syrsan?
Du var visst så snabb att du glömde spana efter fällor.
Om ni släpper ut mig så ska jag visa er hur snabbt jag kan få er att grina.
Vi kan väl lämna dig där och se hur snabbt du kan bli gammal?
Hur mycket han än försökte kunde Syrsan inte fly.
Hur mycket jag än försöker kan jag inte fly!
Han kunde bara sitta och vänta på att nåt skulle hända.
Så han väntade. Och väntade
och väntade.
Tills nåt ashäftigt hände!
För första gången rörde sig världen snabbare än vad Syrsan gjorde.
Tvingad att vänta gick han in i ett transliknade,
asgrymt sinnestillstånd!
Syrsan hade funnit det enda han saknat.
Tålamod!
Och en lysande plan!
Hörru, Syrsan! Vakna! Det är dags för käk!
Hör ni, killar…?
- Vad äckligt! - Jag tror han är död.
Rör vid honom. Peta på honom med nåt!
Akta! Försiktigt!
Syrsan fick samla varje uns av chi han kunde uppbåda
för att inte börja skratta.
Haja att krokodilerna gick på hans suveräna
ligga-still-jättelänge-teknik!
Snart kommer det...
Syrsan hade äntligen funnit hemligheten bakom högsta skicklighet.
- Den ashäftiga styrkan - tålamod. - Ja.
- Nej, nej, vänta! - Jag är Syrsan!
- Lägg av! - Snart kommer det...
Kolla! Det är ligga-still-jättelänge-tekniken.
Ni missar poängen, det handlar inte om att slåss!
Sluta slåss! Hallå!
Sitt!
Okej, lyssna noga den här gången.
Det sägs att Vipers klan härstammar från mäktiga drakar.
Deras legendariska eld destillerades till ormens starka gift.
Stormästare Viper var den främste i den sägenomspunna klanen.
Ett snudd från hans glimmande garnityr kunde fälla femton gorillakrigare!
Och en medelstor krokodil!
Ondskan själv darrade inför honom…
Inför den grymt häftiga asgrymheten i hans huggtandsteknik!
Så glädjen var stor när Stormästarens dotter föddes
för att föra traditionen vidare.
Äntligen en liten krigare som kan föra mitt arv vidare.
Första gången den lilla Viper log mot sin far skakade världen…
Just det. Inga huggtänder!
Inget gift!
Åren gick.
Vipers far var fortfarande den ende som kunde skydda byn...
…mot skumma skurkar.
Och lilla Viper var fortfarande tandlös.
- Stormästaren var otröstlig. - Kan jag hjälpa dig?
Nej, lilla vän. Det är för farligt för dig.
Så Viper utförde en dans för att göra sin far glad.
Och det fungerade. I alla fall lite.
Jag vet vad ni tänker.
- När blir det fett med spö? - Ja!
Tålamod, mina små vänner. För det börjar...
nu!
Okej, inte precis nu, men snart. Snart!
Det var månfestival.
Allt dansande för fadern
fick Viper att blomma ut till den bästa dansösen i hela byn.
Men utan huggtänder tordes hon inte gå på festivalen.
Stormästaren var på väg till Won Ton-ståndet, när...
En gorillabandit!
Kryp för mig, gamle orm! Din stad ska snart darra under min mäktiga näve!
Inte om jag besegrar dig nu, med den häpnadsgrymma asgrymheten
hos min gifttandsteknik!
Så bit mig då, o giftige!
Ty hans gifttänder var oövervinnliga!
Men… hur?
Min giftsäkra rustning motstår ditt berömda bett!
Pappa!
Viper? Viper!
Viper hade ingen aning om vad hon skulle göra.
Men en sak visste hon...
Ingen spöar upp min pappa!
En liten orm med vackra band?
Vad då? Tänker du dansa för mig?
Om det gör dig glad, så…
Låt oss dansa!
Jag behöver inte bitas för att slåss!
Dina nävar är inte lika snabba som din käft!
Min förrädiska dans motstår din giftsäkra rustning!
Stormästaren förundrades över denna lilla orm utan gift
som hade lärt sig dansa för att göra sin far glad.
Och glad blev han.
Den kvällen fann Viper mod,
en kraft långt mycket starkare än gift!
Vad är det?
Varför så dystra miner? Viper är ju helt asgrym.
Ja. Men hon var så cool. Vi är bara kaniner.
Vi är inte som Viper.
Nä, just precis!
Det är det som är grejen! Tranan var inte cool heller.
För tjugo år sen studerade de bästa eleverna från hela Kina
på Li Dais berömda Kung Fu-akademi.
Och den bästa av de bästa var Mei Ling.
Hon var rena knockouten.
Tranan var också där.
- Han var... vaktmästare. - Tranan!
- Vi har nya inträdesprov nästa vecka! - Jaså?
Tranan drömde om att bli en av eleverna…
Det här stället måste göras fint.
…men trodde att han var för mager.
Tranan! Sätt igång att sopa!
Eleverna på akademin hade det tufft men Tranan hade det tuffare.
Tranan! Du är fantastisk!
- Jag? - Du borde söka in på skolan.
Nej, du är ju helt tokig. Nej, nej…
Man vet aldrig förrän man försökt.
Om Mei Ling tyckte det kanske han skulle försöka.
Så varje kväll efter jobbet tränade Tranan för inträdesproven.
Dagen för inträdesproven kom.
Allt man behövde göra var att ta den lilla röda flaggan.
Det var enkelt!
Enkelt, men omöjligt!
Ynkligt! Är det ingen av er som klarar det?
- Vänta. Det finns en. - Hej, allihopa.
Tranan?
Med de magra benen?
Mina magra ben. Det har jag aldrig hört förut…
Tranan? När du nu är här så du kan väl börja städa?
Jag är så ledsen.
Tänk inte mer på det. Det gör ingenting.
Tranan! Sätt fart nu! Det ligger tänder överallt!
Det är lugnt. Jag lovar.
Ordet som slår mig just nu är "lugnt". Det är lugnt.
Tranan! Stopp!
Kliv ut långsamt.
Men Tranan rörde sig inte.
Och sen kände Tranan något nytt.
Självförtroende!
Han kände det ända från sina magra små fötter till näbbtippen!
Hatten var full av självförtroende!
Så ni är inte coola? Ni skulle ha tur om ni inte var lika coola…
Vänta, hälften så coola som... som Tranan var ocool.
Hajar ni?
All den här träningen har gjort mig hungrig.
Vi tar paus för lunch.
Vänta! Du har ju inte berättat färdigt om hemligheterna.
Har jag inte? Det tror jag faktiskt att jag har!
Vet du vad, Po? Det har du inte.
Har jag inte? En, två, tre...
Du har rätt, det har jag ju inte.
Nästa lektion.
Det började för många år sen på barnhemmet Bao Goo.
Barn!
Varje månad fick barnen på Bao Goo en möjlighet att hitta en familj!
Det var ett lyckligt ställe.
Eller det verkade vara det…!
För barnhemmet ruvade på en ryslig hemlighet.
Ett monster!
En blodtörstig, otämjbar best!
Som en natt rymde!
Skåda!
Monstret på Bao Goo var ingen mindre än...
...Tigrinnan!
Jag vill bara leka.
Hon var inte som de lurviga kaninerna eller söta små ankorna.
Vänta!
Stackars Tigrinnan hade ingen aning om hur stark hon var.
Ingen kommer och adopterar barn för de är rädda för henne.
Hon är ett monster! Ett monster!
Barnhemmet behövde hjälp.
Tigrinnan.
Jag är Shifu. Jag är...
Rädd för mig?
- Nej. - Det borde du vara!
Jag är Tigrinnan! Jag är ett monster!
- Ett monster ingen vill ha... - Du är inte ett monster.
Du är bara en liten flicka.
Vill du spela?
Du måste lära dig kontrollera din styrka.
Och så började träningen.
Det här spelet kräver disciplin, precision,
en stadig hand och ett tryggt hjärta.
Fokusera! Om igen.
Tigrinnan gjorde sitt bästa men kunde inte behärska sitt humör.
Om igen.
Och veckorna blev till månader...
Om igen.
Tills en dag...
...när hon klarade det!
Hennes träning var fullbordad!
Återigen var barnhemmet Bao Goo den lyckligaste platsen i Kina.
Men för Tigrinnan återstod det ett prov.
Skulle hon hitta en familj?
Taskigt läge.
Kom, vännen. Det kommer fler chanser.
De vuxna var fortfarande rädda för henne.
Alla utom en.
- Shifu! - Kom. Låt oss gå hem.
- Tycker ni att det är lustigt? - Ja.
Ja, det är lättare att skratta åt nån än när nån skrattar åt en själv.
Jag ska berätta om Apan.
Fyra ord.
G, R, Y, M. Grym!
Ja, ja. Ett ord, fyra bokstäver.
Men inte bara grym som "asgrym", nej.
Apan var också grym, som i…
Ja… inte så snäll!
Kolla här!
Taskmört!
Byborna hade fått nog. De kom på en plan.
Stick!
Okej, det var ingen jättebra plan.
Istället för att be Apan sticka,
beslutade de att tvinga honom sticka.
Vem byborna än skickade fram...
var de ingen match för Apan.
Apan kunde bokstavligt talat nita brallorna av vem som helst.
Nästan vem som helst.
Apan, du måste bort.
Visst. Om du slår mig så sticker jag.
Om du inte slår mig är det du som måste dra.
Utan brallor!
Men Oogway hade inga byxor.
Vi får väl se.
Vad ska du göra nu?
Du räddade mig. Varför?
Apan, du har utmärkt stridsteknik.
Men jag anar också en stor smärta.
Du vinner. Jag ska ge mig av.
Stanna. Använd din förmåga till gott, unge krigare.
Finn bara det där som du fråntogs för så länge sedan.
Mina brallor?
Medkänsla.
Tack, mästare.
Och så lärde sig Apan att behandla andra
som han själv ville bli behandlad.
Och nu var han sannerligen god.
Väldigt god!
Men grym också, som i grymmeränt schysst!
- Ja! - Utan brallor!
Lugna ner er! Tagga ner!
- Shifu! - Inte så enkelt?
Nej, det är...
Att lära ut Kung Fu är en konst
som tar år att bemästra.
Bli inte besviken om du misslyckats.
Säg mig, vad vet du om Kung Fu?
Det handlar om att fajtas!
Men det handlar också om att ha tålamod.
- Och mod! - Och disciplin!
Och medkänsla!
Det bygger upp… självförtroendet?
Du kan fortsätta, mästare Po. Jag gå och mediterar.
Bra jobbat. Inte illa för att vara första träningsdagen.
Vänta, Po! Du själv, då?
- Jag? - Ja!
Berätta om din första dag!
Berätta! Få höra nu!
Det var totalt asgrymt!
Coolt!
SLUT