Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
-Oletko valmis? -Totta kai.
Onko siellä hurjia sarvikuonoja?
Krokotiileja? Vesikauhuisia susia?
Tämä voi olla kaikkien aikojen kovin haaste.
Valmiina tuntemaan ukkonen!
Kung-fu-kurssin esittely.
Käykö wuxi-sormiote?
En tekisi sitä.
Muista, että joka sukupolvi opettaa seuraavaa, Po.
Siten kung-fun taito jatkuu, sinussa ja nyt näissä...
-Ihanissa lapsissa. -Mitä?
-Lykkyä tykö. -Odota!
Mestari Shifu!
Käykää istumaan.
Hei?
Rauhoittukaa nyt.
No niin.
Pumpulihännät maahan!
Lohikäärmesoturi!
Aivan, kiitos.
Opimmeko hienoja kung-fu-liikkeitä?
-Kyllä. -Hyvä!
Nyt vedetään köniin!
Hetkinen. Se on vain pieni osa kung-fua.
Upea, mutta pieni osa.
"Kung-fu" tarkoittaa erinomaisuutta.
On oltava mahdollisimman paras. Siitä on kyse.
Haluan oppia Tiikerittären tyylin.
Emmekö me taistele?
-Niin, kuten Hurja viisikko? -Aivan!
Hurja viisikko? He ovatkin upeita.
Mutta taistelu ei tehnyt heistä upeita.
Jokaisen piti oppia kung-fun salaisuudet,
jotta heistä tuli loistavia.
-Mitkä salaisuudet? -Kerro meille!
En saisi kertoa.
Siksi se on suuri salaisuus.
Kerro meille. Suostu nyt.
Hyvä on, mutta en myönnä kertoneeni sitä.
Sanon, etten kertonut teille mitään.
Mestari Mantis oli jo pienenä ötökkänä nopea.
Salamannopea!
-Aina kun joku kaipasi apua... -Apua!
Hän tuli paikalle.
Napatkaa hänet!
Hän oli laakson sankari,
mutta oli pieni ongelma.
Tarjoilija, kuolen nälkään!
Hän oli hyvin kärsimätön.
Mikä siinä kestää?
Maailma liikkui liian hitaasti.
-Hän oli liian nopea muille. -Anna se!
Jonain päivänä hän joutuisi pulaan.
Krokotiilit veivät kyläni...
-Puun. -...villatakit.
Jos emme saa niitä, me...
Olemme epämuodikkaita?
Jäädymme kuoliaaksi.
Kuten arvelin. Mihin ne suomuiset villit menivät?
-Ne menivät... -Länteen!
-Ei, itään! -Mitä sinä...
-Kohti... -Kukkulaa!
Ei!
-Saarta... -Sarvikuonojen?
-Krokorosvojen! -Krokorosvojen? Itään? Villatakkeja!
Arvasinhan minä! Tarvitsen veneen.
-Pitää olla... -Nopea.
-Varovainen. Ja ota... -Eväät?
-Tämä kartta. -Ei!
-He... -Eivät tiedä, mikä heihin osui.
Mutta ansat! He ovat kuuluisia ansoistaan.
Ansa! Miksei kukaan varoittanut?
Sehän on maailmankuulu Mantis.
Olit niin nopea, ettet huomannut ansoja.
Päästäkää minut, niin näytän, miten nopeasti itkette.
Saat olla siellä, niin vanhenet nopeasti.
Mantis ei päässyt millään pakoon.
Vaikka kuinka yritän, en pääse pakoon.
Hän saattoi vain odottaa, miten käy.
Niinpä hän odotti. Ja odotti...
Ja odotti.
Kunnes tapahtui jotain hämmentävää.
Ensi kertaa maailma liikkui Mantista nopeammin.
Odotellessa Mantis vaipui transsiin,
joka on upea mielentila.
Mantis löysi sen, mikä puuttui.
Kärsivällisyyden.
Ja loistavan suunnitelman.
Mantis! Herätys, on aika syödä.
Hei!
-Yököttävää. -Hän taitaa olla kuollut.
-Koske häntä. Tökkää jollain! -Ole varovainen.
Mantisin piti käyttää koko energiansa.
Muuten hän olisi nauranut.
Krokotiileihin meni täydestä -
hänen "pysyy paikoillaan" -tekniikkansa.
Odottakaa.
Mantis oli löytänyt erinomaisuuden salaisuuden -
-kärsivällisyyden huiman voiman. -Aivan.
-Ei, odottakaa. -Minä olen Mantis!
-Älkää nyt. -Odota sitä...
"Pysytään paikallaan kauan" -tekniikka.
Ei kyse ole taistelemisesta.
Lopettakaa!
Menkää istumaan!
Kuunnelkaa tarkkaan nyt.
Sanotaan, että Kyyn suku periytyy lohikäärmeistä,
joiden liekit tiivistyivät kyyn vahvaksi myrkyksi.
Suuri mestari Kyy oli kuulun sukunsa suurin.
Hampaiden pienikin kosketus kaatoi 15 gorillasoturia.
Ja keskikokoisen krokon.
Itse pahuus vapisi hänen edessään -
huiman myrkkyhammastekniikan takia.
Olikin ilo, että suuren mestarin tytär -
syntyi jatkamaan perinnettä.
Vihdonkin pieni soturi jatkamaan perintöäni.
Kun pieni kyy hymyili ensi kertaa isälle -
koko maailma vavahteli.
Aivan. Ei myrkkyhampaita.
Ei myrkkyä!
Vuodet kuluivat.
Kyyn isä oli yhä ainoa kylää suojeleva.
Pahoilta tyypeiltä.
Eikä pikkukyyllä ollut myrkkyhampaita.
-Mestari oli lohduton. -Voinko auttaa?
Et voi. Se on liian vaarallista sinulle.
Pikkukyy tanssi saadakseen isän hymyilemään.
Ja se toimi. Ainakin hiukan.
Tiedän mitä mietitte.
-Missä köniin vetäminen on? -Joo!
Kärsivällisyyttä, pikkuiset. Se alkaa...
Nyt!
Tai ei juuri nyt. Mutta pian!
Oli kuujuhlan aika.
Tanssi surulliselle isälle -
teki Kyystä kylän parhaan nauhatanssijan.
Ilman myrkkyhampaita hän ei uskaltanut mennä juhlaan.
Mestari oli menossa wonton-kojulle...
Gorillarosvo!
Väisty, vanha käärme. Kaupunkisi vapisee pian nyrkkini alla.
Ei, jos kukistan sinut nyt huimalla huimallisuudella -
eli myrkkyhammastekniikalla!
Pure sitten minua, myrkkyhammas!
Myrkkyhampaat olivat lyömättömät!
Mitä ihmettä?
Myrkynkestävä haarniska uhmaa myrkkyhampaitasi!
Isä!
Kyy!
Kyy ei tiennyt, mitä tehdä.
Mutta yhden asian hän tiesi...
Kukaan ei tee pahaa isälleni!
Pieni käärme, jolla on kauniit nauhat?
Aiotko tanssia minulle?
Jos se ilahduttaa sinua.
Tanssitaan sitten!
Minun ei tarvitse purra sinua!
Nyrkit eivät ole yhtä nopeat kuin suusi.
Petollinen tanssini uhmaa myrkynkestävää haarniskaa.
Suuri mestari ihmetteli käärmettä, jolla ei ollut myrkkyä -
ja joka oppi tanssimaan isän hymyn takia.
Niin siinä oli käynytkin.
Sinä iltana Kyy löysi rohkeuden -
myrkkyä vahvemman voiman.
Mitä?
Miksi noin surkeina? Kyy on huima.
Hän oli tosi upea. Me olemme pelkkiä pupuja.
Emme ole kuten Kyy.
Ette olekaan.
Juuri siitä on kyse! Kurkikaan ei ollut upea.
20 vuotta sitten Kiinan parhaat opiskelijat -
olivat Lee Dan kung-fu-akatemiassa.
Ja paras kaikista oli Mei Ling.
Hän oli oikea täysosuma.
Kurkikin oli siellä.
-Siis... talonmiehenä. -Kurki!
-Pääsykokeet ovat ensi viikolla. -Niinkö?
Kurki halusi päästä opiskelijaksi.
Paikan pitää siis olla valmis.
Hän oli mielestään liian laiha.
Kurki, ala lakaista!
Opiskelijoilla oli rankkaa.
Kurjella oli vielä rankempaa.
Vau.
Kurki! Olet upea.
-Minä? -Sinun pitää pyrkiä kouluun.
Ei, älä puhu hulluja.
Et voi tietää, ellet yritä.
Jos Mei Ling sanoi niin, ehkä piti yrittää.
Aina töiden jälkeen -
Kurki harjoitteli pääsykokeisiin.
Pääsykoepäivä koitti.
Kouluun päästäkseen piti vain napata punainen lippu.
Siinä kaikki.
Tosin se oli mahdotonta!
Surkeaa. Eikö kukaan pysty siihen?
-Odota. On vielä yksi. -Hei, kaikki.
Kurki?
Niin. Jolla on laihat koivet.
Minun koipeni. Ensi kertaa ne mainitaan.
Kun kerran olet täällä, ala siivota.
Olen pahoillani.
Ei se mitään. Ei se haittaa.
Vauhtia! Hampaita on joka paikassa.
Ei se haittaa, ihan tosi.
Ei se haittaa mitään. Niinhän se on.
Kurki! Pysähdy!
Astu varovasti pois.
Mutta Kurki ei liikkunut.
Sitten Kurki tunsi jotain uutta.
Itsevarmuutta!
Hän tunsi sen laihoista koivista nokkaan asti!
Hatussakin oli itsevarmuutta!
Ettekö tunne olevanne upeita? Sitten teillä on tuuria.
Jos olette puoliksikaan... ei niin upeita kuin Kurki.
Ymmärrättekö?
Harjoittelu tekee nälkäiseksi.
Pidetään lounastauko.
Odota! Et ole kertonut meille kaikkia salaisuuksia.
Huomaatte minun kertoneen ne.
Ihan totta, Po. Et ole.
Enkö? Yksi, kaksi, kolme...
Totta, en olekaan.
Seuraava oppitunti.
Kaikki alkoi vuosia sitten Bau Gun orpokodista.
Lapset!
Joka kuukausi Bau Gun lapsilla oli tilaisuus löytää perhe.
Se oli onnellinen paikka.
Tai siltä siis näytti.
Orpokodissa oli kauhea salaisuus.
Hirviö!
Julma peto, jota kukaan ei kesyttänyt!
Eräänä iltana se karkasi!
Katsokaa!
Bau Gun hirviö oli nimittäin -
Tiikeritär.
Haluan vain leikkiä.
Hän ei ollut kuten muut pörröpuput tai söpöt ankat.
Odottakaa!
Tiikeritär-parka ei tiennyt voimiaan.
Kukaan ei tule adoptoimaan, koska häntä pelätään.
Hän on hirviö!
Orpokoti kaipasi apua.
Tiikeritär?
Olen Shifu. Minä olen...
Pelokas?
-En. -Syytä olisi.
Olen Tiikeritär. Tiikeritär-hirviö!
-Hirviö, jota kukaan ei halua. -Et ole hirviö.
Olet vain pikkutyttö.
Pelataanko?
Opettele hallitsemaan voimasi.
Ja niin koulutus alkoi.
Tämä peli vaatii itsekuria, tarkkuutta -
vakaan käden ja sydämen.
Keskity. Uudelleen.
Tiikeritär yritti -
mutta ei voinut kiivaudelleen mitään.
Uudelleen.
Niin viikot muuttuivat kuukausiksi.
Uudelleen.
Kunnes vihdoin...
Hän teki sen.
Koulutus oli päättynyt.
Bau Gun orpokoti oli jälleen Kiinan onnellisin paikka.
Mutta Tiikerittärellä oli yhä yksi koe.
Löytäisikö hän perheen?
Ikävä homma.
Tule. Ensi kerralla sitten.
Aikuiset pelkäsivät häntä yhä.
Yhtä lukuun ottamatta.
-Shifu! -Tule. Mennään kotiin.
-Onko se teistä hauskaa? -Joo.
On helpompi nauraa toiselle kuin olla naurun kohteena.
Kerron teille nyt Apinasta.
Neljä sanaa.
P-A-H-A, paha.
Siis yksi sana, neljä kirjainta.
Eikä paha siten kuin "huima".
Apina oli paha -
eli ei kovin hyvä.
Hei siellä!
Idiootti!
Väki sai tarpeekseen.
He keksivät suunnitelman.
Lähde pois.
Ei mikään hieno suunnitelma.
Sen sijaan, että sitä pyydettiin lähtemään,
he pakottivat hänet lähtemään.
Lähetettiinpä kuka vain,
Apinalle ei ollut vastusta.
Apina saattoi vetää köniin ketä tahansa.
No, melkein ketä tahansa.
Apina, sinun pitää lähteä.
Jos päihität minut, lähden.
Jos taas et, sinun pitää lähteä.
Ilman housuja.
Oogway ei käyttänyt housuja.
Katsotaan nyt.
Mitä aiot tehdä nyt?
Pelastit henkeni. Miksi?
Apina, näytit hienot taitosi -
mutta aistin myös suuren tuskasi.
Sinä voitat. Minä lähden.
Jää. Käytä taitojasi hyvään, nuori soturi.
Etsi se asia, joka sinulta kiellettiin niin kauan sitten.
Housuni?
Myötätunto.
Kiitos, mestari.
Niin Apina oppi kohtelemaan muita -
kuten halusi itseään kohdeltavan.
Nyt hän oli tosiaan hyvä -
todella hyvä.
Mutta myös paha, pahaisen hyvä!
-Hyvä! -Ilman housuja!
Hei, rauhoittukaa!
-Shifu! -Eikö olekaan helppoa?
Ei, se on...
Kung-fun opettaminen on taito -
jonka oppimiseen menee vuosia.
Älä pety, jos epäonnistuit.
Mitä sinä tiedät kung-fusta?
Se on taistelua!
Tarvitaan myös kärsivällisyyttä.
-Rohkeutta. -Itsekuria.
Ja myötätuntoa.
Se parantaa itseluottamusta.
Jatka vain, mestari Po. Menen mietiskelemään.
Hyvää työtä. Ei hassumpi ensimmäinen päivä.
Odota, Po. Entä sinä?
-Minäkö? -Niin!
Kerro ekasta päivästäsi.
Kerro meille!
Se oli todella huimaa!
Upeaa.
LOPPU