Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
-Er du klar? -Klar er mit mellemnavn.
Hvad er det? En bande næsehorn?
Krokodiller? Ulve med rabies?
Pas på. Dette er måske din største udfordring til dato.
Gør jer klar til et ordentligt tordenskrald.
Begynderundervisning i kung-fu.
Må jeg bruge Wuxis fingergreb på dem?
Det ville jeg nok undgå.
Husk, Po, at hver generation træner den næste.
Så kung-fu lever videre i dig og nu i disse...
-...skønne børn. -Hvad?
-Held og lykke. -Vent lidt!
Mester Shifu!
Okay, hvis I lige vil sætte jer ned.
Hallo?
Fald lige ned.
Okay.
Slå halen i sædet.
Dragekrigeren!
Ja, tak.
Kommer vi til at lære fede kung-fu-tricks?
-Ja. -Ja!
Så kommer vi snart til at sparke røv!
At sparke røv er kun en lille del af kung-fu.
En fed del, men lille.
"Kung-fu" betyder selv-fortrinlighed.
At være den bedste, man kan være. Det er det, det handler om.
Jeg vil gerne lære Tiger-stilen.
Skal vi slet ikke slås?
-Ja, som De Fantastiske Fem? -Ja!
De Fantastiske Fem? De er rimelig seje.
Men det er ikke kampene, der har gjort dem fantastiske.
De skulle lære kung-fus hemmeligheder, før de blev særligt dygtige.
-Hvilke hemmeligheder? -Fortæl dem!
Jeg burde ikke fortælle dem.
Det er derfor, det er hemmeligt. Tophemmeligt.
Sig det nu.
Okay, men I har det ikke fra mig. Jeg benægter, hvis jeg bliver spurgt.
"Hvad? Jeg har ikke fortalt noget"
Selv da Mester Knæler bare var et lille insekt, var han hurtig.
Lynhurtig!
-Når nogen havde brug for hjælp... -Hjælp!
...var han der.
Tag ham!
Han var dalens helt.
Men han havde et lille problem.
Tjener, jeg er ved at dø af sult!
Han var totalt utålmodig.
Hvad er det, der tager så lang tid?
Verden gik for langsomt for Knæler.
-Han var for hurtig for verden. -Giv mig den!
En dag gav det ham problemer.
En bande krokodiller stjal min landsbys...
-Træ. -...uldfrakker.
Og hvis vi ikke får dem tilbage, vil vi...
Se umoderne ud?
...fryse ihjel.
Præcis som jeg troede. Og hvor løb disse barbarer hen?
-De løb mod... -Vest!
-Nej, øst! -Nå...
-Mod... -Bakken!
Nej!
-Øen, hvor der bor... -Næsehorn?
-Krokodillerøvere! -Krokodillerøvere? Mod øst? Uldfrakker?
Jeg vidste det! Jeg får brug for en båd.
-Du må være meget... -Hurtig.
-Forsigtig. Og tag... -En madpakke med?
-Dette kort. -Ingen kort!
-Knæler, de... -Vil ikke ane, hvad der ramte dem.
Fælder! De er kendte for at lave fælder.
En fælde? Hvorfor har ingen advaret mig om det?
Det skulle vel aldrig være den verdensberømte Knæler?
Du var vist så hurtig, at du glemte at kigge efter fælder.
I kunne jo lukke mig ud og finde ud af, hvor hurtigt jeg kan få jer til at græde.
Eller vi kunne lade dig blive og se, hvor hurtigt du kan blive gammel.
Uanset hvor meget han forsøgte, kunne han ikke slippe ud.
Uanset hvor meget jeg forsøger, kan jeg ikke slippe ud.
Han kunne bare ligge og vente på, at der skete noget.
Så han ventede. Og ventede.
Og ventede.
Indtil der skete noget helt vildt.
For første gang bevægede verden omkring Knæler sig hurtigere end ham.
Han var tvunget til at vente og gik ind i en trancelignende tilstand.
Knæler havde fundet den ene ting, han havde manglet.
Tålmodighed.
Og en genial plan.
Vågn op, Knæler! Det er spisetid.
Gutter?
-Hvor klamt. -Jeg tror, han er død.
-Prik til ham med noget. -Forsigtig.
Knæler måtte samle al den chi, han kunne.
Bare for ikke at grine.
Krokodillerne blev totalt narret
af hans for vilde "ligge stille i meget lang tid"-teknik.
Vent.
Knæler havde omsider fundet hemmeligheden bag selv-fortrinlighed.
-nemlig tålmodighedens utrolige kraft. -Ja.
-Nej, vent. -Jeg er Knæler!
-Lad nu være. -Vent.
Se, det er "ligge stille i meget lang tid"-teknikken.
Det var slet ikke pointen. Det handler ikke om at slås.
Hold op med at slås!
Sæt jer!
Denne gang skal I være opmærksomme.
Det siges, at Hugormeklanen nedstammer fra mægtige drager,
hvis legendariske flammer er blevet destilleret i hugormens stærke gift.
Mester Hugorm var den største i denne sagnomspundne klan.
Et enkelt strejf af hans elfenbensspidser kunne bringe 15 gorillakrigere i gulvet.
Og en mellemstørrelse krokodille.
Ondskaben selv skælvede for hans hug
og for hans totalt for fedeste gift-hugtandsteknik.
Så det vakte stor glæde, da datteren af den store mester
blev født for at føre traditionen videre.
Endelig, en lille kriger, der kan føre min arv videre.
Da den lille hugorm første gang smilede til sin far,
rystedes verden.
Nemlig. Ingen hugtænder.
Ingen gift!
Årene gik.
Hugorms far var stadig den eneste, der kunne beskytte landsbyen.
Mod de onde.
Og lille Hugorm havde stadig ingen hugtænder.
-Den store mester var utrøstelig. -Kan jeg hjælpe?
Nej, du lille. Det er for farligt for dig.
Så den lille Hugorm dansede en lille dans for at få sin far til at smile.
Og det virkede. En lille smule.
Jeg ved, hvad I tænker.
-Hvornår bliver der sparket røv? -Ja!
Tålmodighed, mine kære små. Det begynder...
...nu!
Altså, ikke præcis nu. Men snart!
Månefestivaltid.
Al den dans for hendes triste far
gjorde Hugorm til den bedste vimpeldanser i hele landsbyen.
Men uden hugtænder var hun for bange til at tage med til festivalen.
Den store mester var på vej til won ton-standen, da...
...en gorillarøver!
Kryb sammen, gamle slange. Din by vil snart ryste under min næve.
Ikke hvis jeg besejrer dig nu
med min totalt for fedeste gift-hugtandsteknik.
Så bid mig, du hugtandede væsen!
For hans gifttænder var uovervindelige!
Hvordan?
Mit giftsikre panser trodser dine sagnomspundne hugtænder!
Far!
Hugorm?
Hugorm anede ikke, hvad hun skulle gøre.
Men hun vidste én ting...
Ingen tæver min far!
En lille slange med vimpler?
Vil du danse for mig nu?
Hvis det gør dig glad.
Lad os danse!
Der er bid i mig, selvom jeg ikke bider.
En skam, dine næver ikke er lige så hurtige som din mund.
Min vildledende dans trodser dit giftsikre panser.
Den store mester var forundret over denne lille slange uden gift,
som havde lært at danse for at få sin far til at smile.
Og det gjorde hun.
Den aften fandt Hugorm mod,
en langt mere potent kraft end gift.
Hvad?
Hvorfor de triste ansigter? Hugorm er da for fedest.
Ja. Hun var cool. Vi er bare kaniner.
Vi er ikke ligesom Hugorm.
Nej, I er ej!
Det er jo hele pointen! Trane var heller ikke cool.
For tyve år siden studerede de bedste elever fra hele Kina
på Lee Da kung-fu-akademi.
Og den bedste af dem alle var Mei Ling.
Hun smadrede alle.
Trane var der også.
-Han var pedel. -Trane!
-Optagelsesprøverne er i næste uge. -Virkelig?
Trane længtes efter at blive en af eleverne.
Så der skal være gjort klar.
Men han troede, han var for tynd.
Trane, kom i gang med at feje!
Eleverne på akademiet havde det hårdt.
Men Trane havde det hårdere.
Wow.
Trane! Du er jo fantastisk.
-Mig? -Du skulle prøve at søge ind på skolen.
Nej, det er da for skørt.
Du finder aldrig ud af det, hvis ikke du prøver.
Hvis Mei Ling tænkte sådan, burde han måske prøve.
Så hver nat efter fyraften trænede Trane til optagelsesprøven.
Optagelsesprøvernes dag oprandt.
Man skulle bare snuppe det lille røde flag for at blive optaget.
Det var enkelt.
Enkelt, men umuligt!
Ynkeligt. Er der ikke en eneste, der kan gøre det?
-Vent. Der er én. -Hej, alle sammen.
Trane?
Ja, da. Med de tynde ben.
Mine tynde ben. Det er første gang, nogen nævner dem.
Trane, siden du alligevel er her, så kom i gang med at gøre rent.
Det er jeg virkelig ked af.
Tænk ikke på det. Det er helt fint.
Kom i sving, Trane! Der ligger tænder over det hele.
Det er fint.
Hvis jeg skulle beskrive det med et ord, ville det være "fint". Det er fint.
Trane! Stop!
Træd langsomt ud.
Men Trane bevægede sig ikke.
Og så følte Trane noget nyt.
Selvtillid!
Han følte det helt fra de tynde fødder til spidsen af næbbet!
Selv hans hat var fuld af selvtillid!
Så I synes ikke, I er cool? I er heldige, hvis I ikke er lige så seje...
Eller halvt så cool, som... lige så u-cool, som Trane var.
Kan I følge mig?
Nå, al den træning gør mig sulten.
Lad os holde frokostpause.
Vent! Du har ikke fortalt os alle hemmelighederne.
Har jeg ikke? Det tror jeg nu nok, jeg har.
Det har du faktisk ikke.
Har jeg ikke? En, to, tre...
Nej, du har ret. Det har jeg da ikke.
Næste lektion.
Det hele begyndte for år tilbage på Bau Gu-børnehjemmet.
Børn.
Hver måned fik børnene i Bau Gu chancen for at finde en familie!
Det var et lykkeligt sted.
Sådan så det i hvert fald ud.
For Bau Gu-børnehjemmet havde en forfærdelig hemmelighed.
Et monster!
Et brutalt og stærkt bæst, som ingen kunne tæmme!
En nat slap det ud!
Og se!
Monstret fra Bau Gu var ingen ringere end...
...Tiger.
Jeg vil bare lege.
Hun var ikke som de andre pelsede kaniner eller søde små ænder.
Vent!
Stakkels Tiger anede ikke, hvor stærk hun var.
Ingen vil adoptere et barn herfra, fordi alle er bange for hende.
Hun er et monster.
Børnehjemmet havde brug for hjælp.
Tiger?
Jeg er Shifu. Jeg er...
Bange?
-Nej. -Det burde du være.
Jeg er Tiger. Monstret Tiger!
-Et monster, ingen vil have. -Du er ikke et monster.
Du er bare en lille pige.
Skal vi lege?
Du skal lære at kontrollere din styrke.
Og så begyndte træningen.
Denne leg kræver disciplin, præcision,
en rolig hånd og et roligt hjerte.
Fokusér. Igen.
Tiger prøvede, så godt hun kunne,
men hun kunne stadig ikke styre sit temperament.
Igen.
Ugerne blev til måneder.
Igen.
Indtil en skønne dag...
...hun gjorde det.
Hendes træning var fuldendt.
Endnu engang var Bau Gu-børnehjemmet det lykkeligste sted i Kina.
Men for Tiger var der én prøve tilbage.
Ville hun finde en familie?
Max nedtur.
Kom, skat. Der kommer en ny chance.
Alle de voksne var stadig bange for hende.
Alle undtagen en.
-Shifu! -Kom. Lad os tage hjem.
-Synes I, det er sjovt? -Ja.
Det er lettere at grine ad nogen, end at nogen griner ad én, ikke?
Lad mig fortælle om Abe.
Fire ord.
S-L-E-M, slem.
Det er vel egentlig ét ord. Fire bogstaver.
Og ikke kun slem på en god måde.
Abe var også slem,
som i... ikke særlig artig.
Hey, herovre.
Idiot!
Landsbyboerne havde fået nok.
De fandt på en plan.
Smut.
Det var ikke nogen stor plan.
Så i stedet for at bede Abe smutte
besluttede de sig for at tvinge ham.
Uanset hvem landsbyboerne sendte,
kunne de ikke hamle op med Abe.
Abe kunne bogstavelig talt slå bukserne af hvem som helst.
Eller ikke helt alle.
Abe, du skal gå.
Hvis du besejrer mig, går jeg.
Hvis ikke, er det dig, der skal gå.
Uden bukser på.
Men Oogway havde ingen bukser på.
Vi får se.
Hvad vil du gøre nu?
Du reddede mig. Hvorfor?
Abe, du har udvist store evner,
men jeg fornemmer også en stor smerte i dig.
Du vinder. Jeg går min vej.
Bliv. Brug dine evner til det gode, unge kriger.
Find det, du blev nægtet for så længe siden.
Mine bukser?
Medfølelse.
Tak, mester.
Og sådan lærte Abe at behandle andre,
som han selv ville behandles.
Og nu var han sandelig god.
Rigtig god.
Men også slem, som i en slemmer dreng!
-Ja! -Uden bukser!
Hov! Rolig nu.
-Shifu! -Det er ikke så let.
Nej, det...
At undervise i kung-fu er en kunst,
der tager år at mestre.
Bliv ikke skuffet, hvis du fejler.
Fortæl mig, hvad I ved om kung-fu.
Det handler om at kæmpe!
Men også om at have tålmodighed.
-Og mod. -Og disciplin.
Og medfølelse.
Det giver selvtillid.
Fortsæt bare, Mester Po. Jeg skal meditere.
Godt klaret. Ingen dårlig første træningsdag.
Hvad med dig, Po?
-Mig? -Ja!
Fortæl os om din første dag.
Kom nu!
Den var vildt for fedest!
Fedt.
SLUT