Jeg kan være tæt på at opdage Destinys sande mission.
Du har styret skibet hele tiden!
Hvorfor har du ikke sagt det?
Lucian-alliancen planlægger et angreb mod Jorden.
Jeg dræbte Riley. Jeg kvalte ham.
Du er en god kommandør.
Der er ingen mission, ud over at få disse folk hjem.
Det handler ikke om at komme hjem. Det handler om at nå vores mål.
Det er missionen.
Jeg har lige udført en grundig diagnose på en af stasekapslerne.
Meget oplysende.
Vi har søgt i hvad vi har kunne overføre fra arkivet.
Kuren mod ALS var der ikke.
De første symptomer kom fem år efter vi ankom på planeten.
Jeg døde få år efter.
Vi har droner lige foran.
Dronerne kan ikke angribe os,
så de har blokeret stjernerne hvor Destiny oplader.
Dette kan være slutningen.
Der er nye hybrider i kuplen, vi kan tabe for evigt.
Den hydroponiske kuppel er blevet brudt.
Flash-blindhed. Forhåbentligt midlertidigt.
Jeg kan ikke se!
- Hvordan går det? - Fremragende.
Jeg har ikke sovet så meget i ugevis. Jeg troede ikke jeg ville sige dette,
men jeg glæder mig til at analysere data, til jeg er klatøjet.
Lad os se hvor vi er.
Til tider ser jeg ser lysglimt. Det er godt, ikke?
Okay. Åbn øjnene.
Lisa?
Der er stadig mørkt. Jeg kan ikke se.
Intet?
Nej.
Oberst, har du et øjeblik?
Kan det vente?
- Du ser frygtelig ud. - Tak.
Du arbejder for hårdt, okay? Få noget søvn.
Jeg er på vej.
Oberst Young, Rush her. Kom ind.
Ignorer det. Du er uduelig hvis du er udkørt.
Oberst Young?
Young her.
Kan du komme til kontrol- og kontaktrummet?
Vi har noget du skal se.
- Vi gjorde det. - Fantastisk.
Hvad gjorde de?
Det ved jeg ikke.
Vi fandt en måde at spore kommandoskibene, der styrer dronerne.
Hvordan?
Vi isolerede underrumssignalerne
de bruger til at kommunikere med.
Så lagde vi dataene i Destinys langdistancesensorer, og det virkede.
Så vi ved hvor de er.
Så vi kan undgå dem og finde sikre planeter til at få forsyninger.
Det er i al fald idéen.
Lad mig se.
Dette er vejen gennem galaksen, som seed-skibene optegnede for os.
Dette er kommende porte,
og dette er kommandoskibe.
Åh Gud.
Vi har presset det her så meget sensorkapaciteten kan klare,
og resultatet er det samme.
Så vidt vi kan se,
venter de ved hver port herfra og til kanten af galaksen.
Vi har et problem.
Oberst Young?
Nej, jeg er Rush, det er Young.
Oberst Telford venter.
Er du sikker på, sensordataener er rigtige.
Selvfølgelig.
Og de er ved hver eneste port?
De ved hvordan vi operere.
De ved hvilke stjerner vi bruger til at oplade,
de ved vi bruger porten til forsyninger.
De er overalt hvor vi vil være på vejen.
Så afvig vejen. Brug shuttlerne og tjek verdnerne uden porte.
Det kan vi ikke. Der er over 300 mia. stjerner i den galakse.
Kun en lille procentdel af dem har planeter.
En endnu mindre procentdel kan opretholde liv.
Seed-skibene har undersøgt det.
De fandt nålen i høstakken.
Hvis vi tager af sted alene, kan der være måneder,
måske år, mellem levedygtige verdner. Det er ikke en mulighed.
Hvad med forsyninger?
Vi har mad og vand til ca. en måned.
- Hvad med strøm? - Vi dør af tørst
før det bliver et problem.
Vi kunne godt bruge en forsyningslinje hjemmefra, David.
Den eneste planet vi kender, der har de nødvendige kræfter til at nå jer
nægter stadig at hjælpe.
Woolsey presser diplomatiet, men kommer ingen vegne.
Hvad end løsningen er
må i selv finde den.
Jeg samler lagerrapporte.
Der går vel nogen tid, før vi kan bruge porten igen.
Det har jeg hørt.
Hernede går det faktisk ret godt.
Matt fortalt mig om Lisa.
Tror du hendes tilstand er permanent?
Det ved jeg ikke,
der burde havde været fremskridt.
Det er ikke din skyld.
Du havde ikke det rigtige udstyr,
ressourcer...
Selv hvis jeg havde, ville det ikke gøre en forskel.
Der er ingen behandling.
Hendes hornhinder blev brændt af ultraviolette stråler.
Hvis de ikke heler af sig selv...
Jeg ved det lyder unfair,
men nogle gange må du tage hvad du får.
Hvorfor tror jeg du ikke kun taler om Lisa?
Der er stadig håb.
For hende og for dig.
ALS er en dødsdom, Chloe, det ved du,
og det er ikke kønt.
Det begynder med muskelsvigt og kramper.
Så får jeg svært ved at gå, tale, spise
og så bliver jeg lammet,
men min hjerne er ikke påvirket.
Jeg vil være fanget i min egen krop.
Som jeg sagde,
du må leve med, hvad du får.
- Så, ingen hjælp hjemmefra? - Nej.
Det giver os ikke mange muligheder.
Vi kan ikke flygte, eller gemme os, så vi må kæmpe.
Der er mange af dem.
Vi behøver ikke besejre dem alle.
Bare nok til at få forsyninger, når nødvendigt.
Det lyder svært
da vi kun har gjort et af deres kommandoskibe ukampdygtigt.
Og det var med hjælp.
Vi kan overraske dem, nu hvor vi kan spore dem.
Okay,
vi vælger et mål, dropper ud af FTL,
og skyder før det for en chance for at reagere.
Hvad hvis det når at reagere?
Hvis vi ikke knuser det straks,
kan vi gøre nok skade til at få et stort forspring.
Lad os sige det virker en, måske endda to gange,
men vi vil også tage skade og det bliver hårdt.
Vi finder en måde at gøre skaden minimal.
Ja? Jeg går ud fra, du har en idé om hvordan vi gør det.
Ja,
det har jeg.
Du siger, vi drejer skjoldene op?
Nej, ikke præcist.
- Det er mere at tune dem. - Når vi er i kamp,
kører skjoldene gennem forskellige frekvenser
i håbet om at matche indkommende energibaserede angreb.
Jo tættere det matcher, jo nemmere er det at absorbere
og derfor tager vi mindre skade.
Det er en gætteleg, som sten, saks, papir.
Men i dronernes tilfælde behøver vi ikke at gætte.
På grund af en eller andens brillante idé med at taget et med om bord.
Deres våbens signaturenergi er begrænset.
Vi kan søge efter det.
Vi skal bare tilsidesætte Destinys normale vilkårlige skjoldmønster.
Og papir dækker sten hver gang.
Hvis Destiny bare skal finde det rigtige match,
hvorfor har det en cyklus?
Fordi at matche og holde en enkelt specifikt mønster
gør det sårbart for all mulige angreb.
Okay, hvis de smider saks, og vi gætter sten.
- Ikke for at presse citronen. - Det er for sent.
Hvis vi har uret, vil det være som om vi ikke har et skjold?
Vi har ikke uret.
Hovedvåben er opladt og klart.
Rush, hvad er din status?
Destiny accepterer tilsidesættelsen. Skjoldene er på maksimum.
Modulationen er begrænset til målområdet.
- Hvem beregnede FTL hoppet? - Chloe.
Tror du, vi kommer i området?
Det er som at skyde en krone fra 900m,
men hun er ret god.
Hvad er det?
- Kollisionsalarmer. Vi er ved at ramme! - Pas på!
Rettelse, hun er meget, meget dygtig.
Vi har indkommende.
Det virker. Deres våben har næsten ingen effekt.
Fokuser på kommandoskibet.
Ignorer dronerne.
Jeg har intet skud!
Arbejder på det.
Kommandoskibet er beskadiget, men virker stadig.
Tag os rundt igen.
- Hvad er det? - Skjoldene droppede 10%.
Hvad sker der? Lige pludselig rammer deres skud.
Det er ikke beskydning.
Det er dronerne.
De flyver lige ind i os. De flyver kamikaze!
Skjoldene er nede på halv og dropper stadig.
Vi har mistet drivkraft flere steder.
Jeg har mistet tre kanoner. Jeg kan ikke forsvare.
Glem det, der er for mange!
Giv mig en chance med kommandoskibet.
Hun forsøger at udløbe os. Jeg skal bruge mere tid.
Det har vi ikke. Skjoldene svigter.
Er der næsten.
Vi har dem.
Direkte skud.
Kommandoskibet er ødelagt.
Det lader til, dronerne er gået i dvale.
Udehold til shuttlerne, hurtigt.
Vi skal ikke være her længere end nødvendigt. Af sted.
Det dur ikke, hver gang vi skal have forsyninger.
Nej. Vi har en anden plan.
Anden shuttle dokkede lige.
Jeg går ud fra de fandt noget at spise, men ikke meget.
Lad os komme væk herfra.
Oberst, har du et øjeblik?
Jeg ved, det lyder som en vanvittig idé, Eli,
men jeg tænker på at sove,
så med mindre du har en genial idé, der kan løse problemerne...
Det har jeg,
men du vil ikke kunne lide den.
Ja, jeg ved det godt, jeg er svær at gøre tilfreds,
- så fortæl. - Okay.
En anden dag, en anden galakse.
Hvad pokker betyder det?
Dette er bare en af 1.000 galakser på Destinys vej,
og du må være enig, det er et uvenligt miljø.
Så?
Så vi skipper det.
Et kontinuerligt FTL hop
ud og rundt og denne galakse, over hullet til den næste,
indtil vi når den første port på den anden side.
Hvor længe vil det tage?
Det er hvad du ikke vil kunne lide.
Vi er kun en tredjedel af vejen gennem denne galakse,
plus hullet til den næste er noget større end sidst.
Og takket være de tæske vi tog,
har vi kraftproblemer,
og ikke ubetydelig skade til FTL drevet, som vi ikke har tid til at ordne,
hvilket betyder vi flyver med reduceret hastighed, så
- vi kan løbe tør for... - Eli!
Hvor længe?
Tre år, cirka.
Tre år?
Vi har dårligt nok til en måned.
Hvad skal vi gøre for mad og drikke mens det sker?
Intet.
Det er den geniale del.
Når man er forseglet i stasekapslen, lukker metabolismen ned.
Man har hverken brug for mad eller vand. Man sover gennem det hele.
Og vi har fundet flere andre korridorer som denne.
Der burde være nok til alle.
Og på grund af den research Brody og jeg har lavet,
ved vi, de virker.
Tre år.
- Cirka. - Det siger du hele tiden.
Hvad Eli ikke siger
er at et hop som dette kræver alle de krafter vi har,
og hvis der er regnet forkert...
- Det er der ikke. - Og vi rammer forkert,
- en tiendedel af en procent... - Det gør vi ikke.
Så driver vi resten af vejen,
og i stedet for tre år,
tager det 1.000 eller mere.
Jeg antager, du var kommet til det.
Jeg har tjekket numrene. Det skulle virke.
Men vi skal gøre det snart.
Vi bløder krafter fra flere systemer,
og vi kan ikke risikere at droppe ud for at oplade...
For meget kan gå galt. Vi må finde en anden måde.
Okay.
Hvor længe vil det tage at gøre kapslerne klar?
En dag, måske.
Gå i gang.
- Oberst... - Du har 24 timer
til at få en bedre idé.
Tre år?
Ja, i bedste fald.
Tanken om at blive forseglet i en af de ting så længe,
giver mig myrekryb.
Jeg kan heller ikke lide det, men vi har ikke mange muligheder.
Hvis vi skal det her,
anbefaler jeg, at alle får lov til et sidste besøg på Jorden.
Til at sige farvel.
Okay, du arrangerer det, men det skal være hurtigt.
Vi skal lukke alt ned for at dette kan virke,
og hvis det tager for længe mister vi vores krafter.
Pokkers.
Hvordan går det?
Det gør det ikke.
Jeg gennemgik Elis tal.
Det er sand der ikke er plads til fejl, men jeg tror det kan virke.
Hvis vi er heldige.
Destiny er på denne vej af en grund.
Vi har kun strejfet en gang,
og det var hvad der forårsagede det her.
Men vi forlader ikke vejen.
Ikke for evigt. Vi skipper bare en del af den.
Ja, det er mit problem.
Skibet blev udsendt for at løse mysterier,
ikke for at ankomme til en ultimativ destination
hvor alle spørgsmål svares på en gang,
men ved at lære lidt efter lidt.
Hvis vi skipper denne galakse,
skipper vi måske en vigtig del af puslespillet,
og så vil al det her, alt hvad vi har været igennem
være ligegyldigt.
Der må være en måde at besejre dem. Men jeg skal bruge mere tid.
Som vi ikke har. Hør her,
du har ret, hvis vi går i kapslerne, tager vi en chance.
Vi misser måske noget
eller sover længere end planlagt,
og ser aldrig vores familie igen.
Eller vi vågner måske aldrig, men Destiny fortsætter.
Hvis vi bliver, uden at besejre dronerne,
dør vi alle,
og skibet ødelægges,
og så har alt dette været til ingen nytte.
Oberst, Brody her.
Vi er klar til at lægge den første gruppe i stase.
Læg jer i jeres tildelte kapsler.
Bare rolig, jeg overvåger jer.
Vi ses.
Ses.
Det er mig, mor.
Eli.
Jeg har ikke meget tid.
Bare tid til at sige farvel.
Vi har kloge folk, der arbejder på det.
Rigtig kloge, men stadig væk, tre år.
Selv hvis alt går godt,
mindst tre år.
- Jeg beklager. - Nej, nej, Eli...
Jeg tænker bare, at hvis jeg havde truffet nogle andre valg,
ville du ikke være alene.
Hvis du havde truffet andre valg,
ville du ikke havde set de fantastiske ting du har,
gjort de fantastiske ting du har gjort.
Jeg føler, jeg har forladt dig.
Du har ikke forladt mig.
Du lever dit liv.
Det var hårdt, da jeg ikke...
Da jeg ikke vidste hvor du var eller hvad du lavede,
men nu forstår jeg.
Du behøver ikke være her, Eli.
Jeg skal bare vide.
Er du glad?
Trods alt?
Ja. Det er jeg.
Det er nok for mig.
- Volker. - Ja.
- Er du på kommandobroen? - Ja.
Godt, du skal kører en diagnose for mig.
Kom ind!
Hvad?
Som du ved, har vi tændt alle stasekapselkorridorene,
og det et gået...
Det er gået godt til nu.
- Men... - Hvad er der?
Det er den sidste afdeling.
Den må være blevet beskadiget,
måske endda før vi kom ombord.
Vi kan ikke tænde kapslerne, så...
Vi har ikke nok til alle.
Vi mangler otte kapsler.
Hvad er problemet?
Problemet er, skibet er meget gammelt.
Okay, vi prøver igen. Kan det ordnes?
Ikke med det materiel vi har om bord.
Vi behøver noget kaldt palladium hydrid.
Det er et komponent af højtemperatur superkonduktorer
der er kritiske for kapselsystemet.
Hvor får vi det?
I malm i legering med andre metaller
på planeter i systemer med mange meteorer.
Vi har en mulig kandidat,
men den er spærret af god grund.
Meteorerne gør stedet farligt, hvis ikke giftigt,
men der er stadig et kommandoskib i systemet.
De ved intet om menneske fysiologi
eller hvad der gør en planet levedygtig. De ved bare der er en port.
Vi kan gå rundt om spærringen.
Kan vi overleve en kamp til?
Selv hvis vi kunne, ville vi bruge for mange kræfter.
Skibet vil ikke kunne hoppe til næste galakse,
hvilket gør formålet med at gå til planeten håbløst.
Så hvad siger du?
Vi har intet valg, vi må efterlade otte personer?
Sige, "Held og lykke,"
"I har så længe, som I har mad og vand"?
Det kan vi ikke.
Den strøm der skal bruges
for at holde otte personer i live så længe er for meget.
De der bliver ude ville...
Begå selvmord, jeg.
Du har intet valg, oberst.
Hvis Elis plan skal virke,
må du vælge otte navne.
Det går fra slemt til værre.
Hvad har oberst Young bestemt?
Det har han ikke, men...
- Glem det. - Hvad.
Frivilligt at være en af de otte. Jeg kender dig, Ron.
Det ville jeg måske,
men jeg ville ikke bede syv andre gøre det med mig,
og det tror jeg heller ikke oberst Young ville.
Som jeg ser det, vi kom her sammen alle sammen, så hvis vi skal
dør vi alle sammen.
Måske bliver det ikke sådan.
Hvad?
Tag mig til oberst Young.
Hvorfor? Hvad tænker du på?
Vi skal tilbage til denne afdeling og forsegle de omkringliggende korridorer,
lukke for ilten i de områder og lægge strømmen om...
Okay, vi er her.
- Sergent? - Dr. Park har noget
hun vil fortælle.
Vi bruger en lokkedue.
Vi dropper en ubemandet shuttle et kort FTL hop fra planeten.
Vi indstiller den til at transmittere et stærkt underrumsudbrud
der ligner et port uddrejning.
Det kræver mange kræfter og kan skade nogle systemer,
men jeg tror ikke shuttlen kan overleve denne plan alligevel.
Nej. Kommandoskibet vil investigere og tage dronerne med,
og angriber sandsynligvis shuttlen,
men i mellemtiden, drager vi fordel af distraktionen
ved at dreje ind og få fat i palladium hydrid.
Vi kan rekalibrere skjoldene på shuttlen
som vi gjorde på Destiny,
og fjernstyre en evasiv rute
der gør det svære for droneren at forbinde med et kamikazi løb.
Hvis vi skal ofre det alligevel, kan vi udstyre motorerne til at være farlige.
Styre den lige ind i kommandoskibet, give dem, deres egen medicin.
Og vi har stadig en shuttle tilbage.
Okay, det lyder som en idé.
Lad os gøre det.
Godt arbejde, Dr. Park.
Okay, vi er på plads.
Rush, Young her. Send shuttlen af sted.
Underrumslinket er på plads. Vi bør få telemetri fra shuttlen,
og adgang til flykontrollerne med minimal forsinkelse.
Forstået.
Få os så langt væk som muligt.
Du ved hvad vi søger, ikke?
Jeg kan identificere klipperne, men vi kan ikke teste koncentrationen.
Vores bedste chance er at tage alt hvad vi kan med tilbage.
Hvis det virker, har vi tid nok
til at læsse så meget som en Kinoslæde kan rumme.
Og hvis det ikke gør?
Okay.
Vi klarer den.
Transmitterer signalet nu.
Lads os håbe de tager lokkeduen.
Kom nu, kom nu.
Så.
Kommandoskibet droppede lige af skærmen.
- De må være i hyperrummet. - De er på vej.
Portrum, Young her.
Begynd at dreje.
Det er portrummet. Vi har forbindelse.
Udeholdet er på vej.
Fjern shuttlemotorens sikkerhedsprotokoller.
Vi må time denne overbelastning til sidste sekund.
Fik vi noget?
Skærmene er klar.
Vent.
Kommandoskibet droppede ud nær shuttlen.
- De sender droner. - Rush, du er på.
Begynder evasive manøvre.
Barnes, hvad er status på udeholdet?
De fandt flere kratre nær porten.
De er begyndt at samle prøver.
- Pas på. - Det er i orden, jeg har den. Stabiliserer.
Begynder overbelastning.
Er du sikker? Hvis den ikke kommer tæt...
Gør det!
De sender flere droner. Shuttlen har ikke meget tid.
Overbelastning om 10 sekunder.
Seks,
fem,
fire...
Den er væk,
men jeg er sikker på, at flere er på vej.
Ja, vi venter ikke på at finde ud af det.
Godt arbejde, de herre.
Har du hvad du skal bruge?
Vi er gode.
Lad os få det væk herfra.
Er du klar?
Jeg ved ikke hvad jeg skal sige.
Han ved ikke, jeg er hans far. Jeg er bare en fyr
der af og til kommer og ser hvordan han har det.
Og, hvordan har han det?
Hans mor er...
Jeg tror, hun er en god person. Hun er bare ikke en god forælder.
Folk fra Homeworld Command siger
at hvis jeg ringer, griber de ind,
sørger for at han får et godt hjem.
Tag nu ikke forhastede beslutninger.
Hvad med dig? Hvad vil du sige til Sharon?
Jeg er lige kommet tilbage, jeg så hende ikke.
Hun var til konference i Bruxelles.
Der var ikke nok tid.
Det er jeg ked af.
Du ved,
man kan gå milliarder af lysår tilbage,
krydse et helt univers,
og man er bare adskilt af nogle få tusind kilometer.
Men, jeg talte med hende på telefonen.
Hvad sagde du?
Jeg sagde undskyld.
At det ikke er fair mod hende,
at hun bør komme videre.
Hvad sagde hun?
Ikke noget.
Hun...
Hun græd.
Spis op. Undtagen det på dåse,
det vil bare gå til spilde.
Jeg er mæt. Jeg kan ikke spise en bid mere.
Jeg tror, jeg kan spise en lille bid mere.
Ja?
Okay, oberst,
hvad med en skål?
- Ja? - Ja.
Okay, hvorfor ikke?
Vi har været gennem forbandet meget sammen.
Jeg tror, det vil være nemt at tænke på alt hvad vi har mistet,
men i dag vil jeg hellere tænke på hvad vi stadig har, og
måske hvad vi har opnået.
Vi er... Vi er familie nu,
om vi kan lide det eller ej.
Sønner, døtre, søstre.
Selv den lidt skøre onkel, der på trods af alt,
stadig klarede ærterne.
I er
de klogeste, modigste, mest medfølende personer
jeg har haft æren af, at gøre tjeneste med.
Til familie.
- Til familie. - Til familie.
Sov sødt.
Er du okay?
Ja, sir.
Ja, så får du endelig lidt søvn.
Tre år. Det må være nok.
Løjtnant, værsgod.
Er du sikker?
Ja, vi skal nok klare os.
Så Rush og Eli afslutter programmeringen.
De bør være færdige, når jeg kommer tilbage.
- Skal du ikke se Emily? - Vi er færdige.
Hvorfor åbne gamle sår?
- Ved du hvad... - David, hør her,
mit ægteskab, det var...
Det gik i stykker for længe siden,
og det er min skyld.
Hvad en der sker, opgiver vi jer ikke.
Nogle af os har nok flere grå hår, men vi er her stadig.
Held og lykke, Everett.
Tak, David.
- Hvordan kunne vi ramme forkert? - Det ved jeg ikke.
Men vi kørte en diagnose!
Og den viste ingen problemer, fordi dengang
skulle den afdeling stadig tilkobles.
- Hvad sker der? - Vi reparerede de otte kapsler,
men en var mere beskadiget end vi troede.
Den tændte med de andre, men da vi gav det sidste tjek, døde den.
Vi mangler måske en.
Okay, prøv igen.
Det virker ikke.
Okay. Gå ned til kontrol og kontaktrummet
og gå gennem databasen.
Der er over 1.700 sider om dette system.
Så, du må hellere komme i gang.
Oberst,
vi må tale sammen.
Eli...
Før du spørger, svaret er nej. Jeg har ikke fundet den magiske løsning.
Det tager tid.
Ifølge Rush, hvis to af os går i kapslerne i dag,
så kan den der bliver ude holdes i live i to uger
før det går ud over kræfterne, der reserveres til hoppet.
Lyder rigtigt.
Han... Han har meldt sig, som frivillig.
Du spøger.
- Sand? - Ja.
Han siger, han er mest kvalificeret til at finde fejlen og reparere kapslen.
Det ved jeg nu ikke.
Jeg tror ikke, jeg kan lade ham gøre det. Du ved, jeg tror det...
Det skal være mig.
Kan du reparere kapslen?
Jeg reparerer selvfølgelig ikke kapslen, Eli.
Så du taler om selvmord.
Jeg stoler ikke på ham.
Jeg er ikke sikker på, han gør det rigtige, når tiden kommer.
Jeg er enig i han ikke er perfekt, men jeg tror...
Og hvis han ikke finder en løsning?
Hvad nu hvis han mister modet efter to uger, og holder ilten i gang,
bare nogle få dage, hvad sker der?
Så dropper vi tidligt ud og driver.
Og vågner om 1.000 år.
- Hvis vi vågner. - Korrekt.
Det er det rette valg.
Nej, det er ikke.
Jeg gør det.
- Eli... - Hvis du bliver ude, er det automatisk.
Du er død.
Hvis jeg gør det, har jeg en chance. Måske endda bedre end Rush.
Jeg har haft det fint med at være i hans skygge alt for længe,
spille rollen som den unge protegé, tage ordre fra ham, men...
Jeg er ikke bange for at sige det.
Jeg er klogere end han er.
Og det ved vi alle tre.
Jeg kan ikke bede dig gøre det.
Og jeg tager ikke nej som svar.
Undskyld.
Hej.
Han fortalte mig om samtalen.
Okay.
- Pinligt. - Nej, ikke rigtigt.
Jeg ved han ikke stoler på mig.
- Gør du? - Hvis du ikke har bemærket,
vi har noget historie.
Er det derfor du meldte dig som frivillig?
Du vidste han ikke ville acceptere?
Gør det nogen forskel?
Nej.
Det eneste jeg overså var, at du ville melde dig til, at tage min plads.
Så du ønskede det skulle være Young.
Jeg ønsker ikke at nogen skal dø, Eli. Det er end ikke min idé, husker du?
Men du fik ikke en bedre idé.
Ikke i den tildelte tid, nej.
Hvilket beviser, vi har brug for dig på den anden side.
Jeg vil være der.
Jeg har måske ikke sagt det tit nok, Eli, men du har...
Du har fantastisk potentiale.
Det må du ikke smide væk.
Jeg er ikke.
Hvad er pointen i at have potentiale
hvis du ikke mander dig op, når det er nødvendigt.
Du er vokser fra den video-spillende drivert jeg fandt for et år siden.
Tak.
Du har været konstant.
Oberst.
Mr. Wallace.
Du er sikker på det her, ikke?
Jeg har aldrig været mere sikker i mit liv.
Du er en god mand, Eli.
Få det nu overstået, vi ses på den anden side.
- Okay. - Okay.
Danish