Acest lucru a intenționat Destiny
din momentul în care a intrat în sistemul stelar.
Nava aceea
e cea mai bună șansă să ajungem acasă.
Am terminat?
Nu vom termina niciodată.
N-ar fi trebuit să-l lași pe planetă.
Crezi că eu nu știu?
Toată lumea crede că suntem în siguranță.
Ei cred că nu ne vor mai găsi.
De ce iei prizonier unul de-ai noștri?
Nu suntem în siguranță, nu-i așa?
- Vin. - Cine vine?
Alianța Lucian. Vine să preia Destiny.
Se va termina într-un singur mod
dacă vom aștepta.
Nu predau această navă.
Sunt însărcinată. E al tău.
Emily!
De abia mai rezist
și singurul lucru care mă face să nu-mi pierd mințile ești tu.
Ai făcut o alegere, Everett.
Ar trebui să vorbești cu cineva.
Mi-am pierdut copilul.
Dar acum poate că e într-un loc mai bun.
Ai găsit cheile
care controlează toate sistemele de pe Destiny.
Dar nu vei spune nimănui.
Riley nu va supraviețui, domnule.
Uite, mă vindec.
O transfuzie cu sângele lui Chloe
ne-ar ajuta să-i salvăm viața.
Și să-i dăm și lui orice i-au dat ei extratereștri!
Am făcut o serie de analize comparative de sânge
folosind diverși patogeni
pe care i-am întâlnit și izolat de-a lungul timpului.
În timp ce sângele lui Chloe continuă să arate
proprietăți antibiotice atipice...
locotenentul Scott pare să se fi întors la normal.
Domnule.
Spuneam că
ar trebui să-l scoatem din carantină.
Bine.
Am să pun să-i dea drumul.
Ești bine?
Emily vrea să divorțăm.
Abia m-am întors și...
nu știu.
Cred că trebuia să mă aștept la așa ceva, dar...
Oare e legal să semnezi documente în corpul altcuiva?
N-am de unde să știu.
Cred că nici nu contează.
Mulțumesc.
Așteaptă.
Poate ar trebui să vorbim.
După tot ce s-a întâmplat,
n-am avut șansa.
Există ceva ce am putea spune noi
și care să îmbunătățească lucrurile?
Poate că nu asta e important.
Atunci ce e important?
Comentarii pe www.tvblog.ro Transcript www.addic7ed.com
STARGATE UNIVERSE Sezonul 2 Episodul 6
Subtitrarea BlackAmber-Dorula/SubTeam www.subtitrari-team.ro
Eli.
Salut.
Nu știu dacă ai întâlnit-o pe Ginn,
unul din oaspeții din Alianța Lucian.
A fost cooperantă,
ne-a furnizat informații despre activitatea Alianței
în Calea Lactee,
dar cred că ne poate ajuta
și pe navă.
Am petrecut mai bine de un an studiind sistemele vechi
să mă pregătesc pentru călătorie.
Am fost foarte interesată de câteva din teoriile tale
de formare în interiorul unei stele.
Încă mai crezi că e vreo șansă s-o faci să funcționeze?
Să fiu sincer,
n-am făcut cine știe ce progrese
și am lăsat-o deoparte.
Poate cu ajutorul lui Ginn, asta se poate schimba.
Cred că merită încercat.
Bun.
Vă las singuri.
Ia loc.
Mulțumesc.
Ți-au dat drumul.
Da.
Ei bine...nu te schimbi.
TJ a spus
că m-am întors la normal.
Cred că tuturor le-a fost frică
să nu te fi otrăvit cu sângele meu extraterestru.
Nu ești contagioasă.
Te țin aici doar pentru că...
Pentru că s-ar putea să-mi pierd rațiunea
și să sabotez nava fără să am idee măcar.
Mi-ai salvat viața.
Dacă erai un monstru extraterestru,
m-ai fi lăsat să mor acolo
și nimeni nu știe mai bine ca mine.
Pielea mea se schimbă.
Uite.
E rugoasa.
Devine dura.
Și se întinde.
Nu contează.
Ascultă...
Vom găsi o cale de ieșire din asta.
Îți promit.
Colonele Young, răspunde.
Colonele Young, sunt Brody, în camera de control a interfeței.
Răspunde, te rog.
Sunt Young. Spune.
Avem o mică problemă aici.
Sunt pe drum.
Ce avem?
Nouă nave extraterestre.
Abia au ieșit din hiperspațiu.
Ne-au înconjurat.
Par să fie cei care i-au luat pe Rush și Chloe.
I-am lăsat în urmă în altă galaxie.
Cum dracului ne-au găsit aici?
Primim un mesaj.
Dumnezeule.
Vor să le-o predăm pe Chloe.
Dacă în tot acest timp au schimbat-o încet într-una de-a lor
- și acum o vor înapoi? - Nu e una de-a lor.
Strângea informații.
Poate că n-a știut, dar asta făcea.
Cu atât mai multe motive
să nu-i lăsăm în preajma ei.
- Cât mai e până la salt? - 44 de minute.
Trageți.
Nu cred că e răspunsul pe care îl caută.
Răspundeți la foc.
Păziți-vă capetele.
Mișcați-vă! Nu e antrenament!
Sergent, du oamenii
în zonele desemnate.
Am să verific puntea de observație.
Haide, haide, haide.
Să mergem.
Haideți!
Ce faci?
Suntem atacați.
Văd și eu.
Nu suporți atât de multe nave.
Vor Destiny mai mult decât orice.
Nu ne-ar distruge.
Nu intenționat,
dar vor sparge scutul
pentru a ne acosta
și asta e o chestiune riscantă.
Colonele, sunt Scott.
Trebuie să izolezi toată secțiunea
din jurul punții de observație.
De ce?
Sigileaz-o acum! Acum!
Scott, ce se întâmplă?
Avem explozii secundare în zona motoarelor.
Scott, răspunde!
Energia supraîncarcă motorul subluminic.
Devine critic.
Oprire de urgență.
E prea târziu.
Dumnezeule!
Planul e să facem robotul de reparații să funcționeze
în cameră mare pe care am găsit-o
când am urcat prima oară pe navă.
Dacă integritatea structurală poate fi restaurată,
poate fi folosită ca nouă casă pentru plantele hidroponice.
Știm cât va dura
până când acea cameră va suporta presiune atmosferică?
Am rulat niște cifre
și credem...
Ce zici de armament?
Încă avem 6 baterii de arme
care nu funcționează.
Ne-ai spus să amânăm lucrul
până înțelegem mai bine
rețeaua care alimentează sistemul...
Cu atât de multe poziții căzute,
toate secțiunile acestei nave sunt vulnerabile la un atac.
N-a fost Dr Kemp rănit de curând
pe când lucra la problemă?
Da, a fost un val neașteptat
într-una din conducte.
Mai există și riscul
unei supraîncărcări catastrofice...
E irelevant. Rezolvați problema.
Nici măcar nu știm care-i problema.
Armele sunt prioritatea.
O nouă casă pentru hidroponice, poate aștepta.
Liber.
Ce a fost asta?
Nu începe, Cămile.
Munca asta e periculoasă.
Ai oprit pentru un motiv.
Trebuie să fim în stare să ne apărăm.
După toate prin câte am trecut,
asta ar trebui să fie evident.
Știi ceva? Ai dreptate.
Am trecut prin multe.
Mai ales tu.
Te porți ca terapeutul navei acum?
Te cunosc, Everett.
Te faci responsabil pentru orice,
inclusiv pentru ce i s-a întâmplat copilului lui T.J.
Dar dacă începe să-ți întunece judecata,
trebuie să știu.
Sunt bine.
Ți-am adus niște mâncare.
Nu mi-e foame.
Bine, atunci.
Ce zici de puțină companie?
Am lucrat la câteva ecuații destul de interesante.
Am crezut că poate ai vrea să arunci o privire.
Cred că glumești.
Nu eu te țin aici.
Am încercat să te ajut.
Că, cu scaunul?
A fost măcar adevărat, sau a fost doar de spectacol?
Bineînțeles că a fost adevărat.
Știi, n-are rost
să încerci să negi avantajele situației tale.
Adică, întreabă-l pe locotenentul Scott.
Dacă scaunul ar fi funcționat,
ei bine, ar fi murit acum.
Măcar știi ce mi se întâmplă cu adevărat?
Evident că traversezi
niște schimbări psihologice destul de semnificative,
cele mai notabile, în creierul tău.
Nu am renunțat la speranța de a găsi o soluție.
Dar în același timp,
m-am gândit
că ai vrea cel puțin să încerci și să te ții ocupată.
Cercetările mele au luat o întorsătură foarte interesantă.
S-ar putea să fiu aproape
de a descoperi adevărata natură
a misiunii lui Destiny.
Uite, aici.
Cifrele astea nu au fost corectate
pentru dilatarea gravitațională a timpului.
Evident că depind de mărimea stelei,
dar ar putea însemna o mare diferență.
Cum de n-am observat asta?
Matematica ta e mereu perfectă,
dar câteodată... pierzi din vedere contextul.
Cum am spus, ți-am studiat muncă.
N-ai avut nimic mai bun de făcut?
Îmi plac cifrele.
Și ecuațiile.
Mereu mi-au plăcut, de când eram mică.
Ele nu mint.
Când eram copil, voiam să mă fac veterinar.
Doctor de animale.
Așa că mama mi-a adus un hamster,
știi, ca să mă învețe responsabilitatea.
Am lăsat ușa de la cușcă deschisă
și tata a călcat pe el.
Ăla a fost sfârșitul carierei ăleia.
Sunt sigură că ai fi fost
un doctor foarte bun.
Oricum...
dacă nu era vorba de hamster?
E un mic rozător.
Dacă n-ar fi fost el, niciunul dintre noi n-am fi aici.
Nu m-am gândit niciodată la asta.
Este... într-adevăr ciudat.
Eu nu...
Colonele Young, răspunde.
Colonele Young, sunt Brody, în camera controlului interfeței.
Te rog, răspunde.
Sunt Young.
Avem o mică situație aici.
Vor să o predăm pe Chloe.
Dacă în tot acest timp,
au schimbat-o încet într-una de-a lor,
și acum o vor înapoi?
Nu e una dintre ei.
Colonele.
Ce ar trebui să facem?
Poate că ar trebui să tragem?
Nu, nu va merge.
Încă mai avem 44 de minute până la următorul salt.
Trebuie să facem ceva.
Asta a fost un foc de avertisment.
Primim alt mesaj.
Spune
că dacă nu ne vom supune, ne vor distruge.
Blufează.
Vor pe Destiny mai mult ca orice.
Ce se întâmplă?
Suntem înconjurați de nave extraterestre.
Vor să le-o predăm pe Chloe.
Propun să închidem toate sistemele ne esențiale,
și să dirijăm fiecare fărâmă de energie către scuturi.
Să facem asta.
S-o facem.
Nu cred că ăsta-i răspunsul pe care îl așteptau.
Nu contează. Scuturile rezistă.
Nu au destulă putere de foc.
Rezistăm până la salt.
Vin mai multe nave.
Număr acum în total, 15.
Trag toate.
Am crezut că am fost de acord
că nu vor să ne distrugă.
Nu intenționat.
Vor trebui să distrugă scuturile
pentru a aborda nava.
Avem o a doua explozie în zona motoarelor.
Energia supra alimentează motorul subluminic.
Devine critic.
Oprire de urgență. Acum!
E prea târziu.
Colonele...
Ai vrut să fii psihiatrul.
Acum e șansa ta.
Ce tot spui? Ce se întâmplă?
Cred că s-ar putea să înnebunesc.
Ai băut.
Nu asta-i problema, e doar unul din simptome.
Nu, ce spun e că
poate acum, nu e momentul potrivit.
Da.
În regulă.
Am acest vis recursiv,
numai că e mai mult decât un vis.
Este... este adevărat.
E cât se poate de real.
Bine.
Despre ce e vorba?
Extratereștrii din cealaltă galaxie,
ne-au ajuns, înconjoară nava,
și apoi îmi cer s-o predau pe Chloe.
Și acum, prima oară, încerc să-i resping,
și nava e distrusă.
A doua oară, intru în defensivă,
dar nava este încă distrusă.
Stai puțin.
De asta ai ordonat lui Park și echipei sale
să reia munca la rețeaua de arme?
Din cauza acestui vis?
Ascultă.
Se întâmplă altceva aici.
Adică, asta nu seamănă cu niciun vis anterior.
Adică... pot simți podeaua sub picioare,
pot mirosi sudoarea oamenilor din jurul meu, Cămile.
Da, da.
E un scenariu fără victorie.
Se pare că singura ieșire
pentru tine
e lucrul pe care nu vrei să-l faci.
Nu cred că e așa de simplu.
Ai vorbit măcar cu Chloe
de când ai închis-o în camera sa?
Nu.
Poate că ăsta ar fi un loc bun de unde să începi.
Încă un vizitator.
N-am fost niciodată așa de populară.
Păi, ascultă, știi, îmi pare rău
că n-am venit să te văd până acum.
Am fost ocupat.
Deasemenea, este... este greu pentru mine.
Din cauza a ce s-ar putea să trebuiască să faci.
Știi... mi-am plâns de milă,
fiind blocată în camera asta,
dar apoi mi-am amintit cum se uită toată lumea la mine
când au aflat că încă eram infectată.
Cred că mi-e mai bine aici.
Adevărat? Știi ceva,
oamenii de pe acesta nava țin la tine.
Le e teamă de mine.
Mie mi-e teamă de mine.
Nimeni nu renunța la speranță aici.
Știu.
Dar dacă nu e nicio soluție,
dacă voi continua să mă schimb,
mai curând sau mai târziu, nu vei avea de ales.
Scuze.
Deci?
Deci, ce?
Când vei face mișcarea?
Despre ce vorbești?
Ginn.
Fata e călare pe tine.
Și știi asta urmărindu-ne lucrând împreună
pentru cât, două zile?
Am știut după 10 minute.
Fetei îi place matematica, Eli.
Și dacă vreodată vei avea vreo șansă
cu cineva, probabil că asta e.
Mulțumesc.
Să-ți spun ceva.
Data viitoare când suntem împreună,
o să aranjez să fiu chemat în altă parte.
Bine.
Dar nu o face prea evident.
Evident, e bine.
E timpul să devii bărbat.
Colonele Young, răspunde.
Colonele Young, sunt Brody, din camera controlului interfeței.
Te rog, răspunde.
Ce se întâmplă?
Suntem înconjurați de nave extraterestre.
Vor să le-o predăm pe Chloe.
Propun să oprim toate sistemele ne esențiale,
și să dirijăm fiecare fărâmă de energie către scuturi.
Nu, nu va merge. Vin mai multe nave.
Cum e posibil să știi asta?
Dacă activăm armele sau scuturile,
sau îi provocăm în vreun fel,
vor deschide focul și ne vor distruge pe toți.
Atunci, ce facem?
Cred că e momentul.
Colonele, sunt Brody.
Ai avut dreptate.
Încă șase nave
tocmai au apărut din hiperspațiu.
Trimit o navetă?
E pe drum.
Retrage intensitatea scutului
de la deschizătura din fuzelaj.
Ce ai făcut?
N-am avut de ales.
Ticălosule!
Locotenente, nu!
Nu!
Colonele, avem o problemă. Se apropie mai multe nave extraterestre.
Mult mai multe.
Colonele Young, mă recepționezi? Colonele?
Sunt Scott. Ce se întâmplă?
Sunt Rush.
Energia s-a oprit pe toată nava, inclusiv la scuturi.
Nu le putem reactiva.
Chloe trebuie să fi descoperit cum,
și a dat informația mai departe.
Coborâți la arsenal,
luați orice armă avem.
Organizează echipele de apărare.
Suntem pe cale de a fi abordați.
Da, dle.
Avem încă o breșă în fuzelaj
lângă infirmerie!
Retragerea pe poziția mea!
Sunt Rush.
Trebuie să apărăm camera porții cu orice preț!
Sunt prea mulți! Nu-i putem opri!
Colonele?
Ce faci aici?
Ridic o doză pe care a făcut-o Brody pentru mine.
Mult mai puternică.
O folosesc ca dezinfectant.
Nu arăți prea bine.
Da, știu. Bănuiesc că e evident, nu?
Everett, dacă ți-aș spune
că acel copil, copilul nostru,
e încă în viață?
Adică, nu știu.
De ce... de ce ai face asta?
Pentru că am văzut-o.
Pentru că am ținut-o în brațe și e frumoasă...
T.J...
Nu-ți poți imagina.
Eram pe planeta
pe care i-am lăsat pe Câine și ceilalți,
și extratereștrii de acolo,
au spus că vor avea grijă de ea.
Câine mi-a promis.
- Și m-au trimis înapoi aici. - N-ai părăsit niciodată nava.
Știu asta...
Uite, știu. Știu cum sună.
Și de asta n-am spus nimic până acum,
pentru că știam că vei crede că am înnebunit.
Dar n-am înnebunit.
Nu sunt nebună,
și nu a fost un vis.
De ce e așa de greu de crezut?
După tot ce am văzut de când suntem aici...
Ascultă-mă!
Doar pentru că vrei ca ceva să fie adevărat,
asta nu înseamnă că și e, T.J.
Bine?
Bine.
Ascultă-mă tu.
Înțeleg încotro te îndrepți.
Știu, pentru că aproape am fost acolo.
Mi-e teamă că nu te vei întoarce.
Îmi pare rău.
Asta-i ciudat.
Ce?
Computerul folosește multă memorie
ca să ruleze un program pe care nici măcar nu l-am mai văzut.
Poate e vreun fel de auto diagnostic?
Nu...
Trebuie să întreb,
ce sunt toate pozele astea?
Astea sunt imagini din filmul meu.
Documentarul meu.
Am încercat să păstrez înregistrarea
a tot ce ni se întâmplă,
folosind Kino.
Uite.
Vezi?
Nimeni nu vrea să vadă asta.
Nu, nu,
este chestia mică ce face diferența.
Bine.
Toalete străvechi.
Îi dăm drumul.
Oricum, ai prins ideea.
Sergent Greer, răspunde.
Spune.
E o problemă la popotă.
Avem nevoie de ajutorul tău.
Am plecat.
Pleci?
Ar putea dura o vreme.
Mă scuzi puțin?
Nu-s sigur în legătură cu asta.
Îmi vei mulțumi mai târziu.
Dar ce ar trebui să spun?
Fata e de pe altă planetă.
Bănuiesc că ar trebui să-ți spun să fii tu însuți,
dar în cazul tău...
Mama abia a plecat.
A fost bine s-o văd,
chiar dacă e fost în corpul lui Park.
Puțin ciudat.
Oricum...
cred că a ajutat.
Cel puțin, așa sper.
Bine, am înțeles.
Ai înțeles?
Cât vei fi plecat?
Cât de mult îți trebuie?
N-o să mă grăbesc.
E așa de greu.
Știi?
Adică, știu
că suntem la mai multe miliarde de ani lumină depărtare,
și, ei bine, s-ar putea să nu se schimbe niciodată...
Dar eu...
trebuie să știu că e încă acolo.
Știi...
pentru că dacă ea nu e...
Doamne.
atunci nu trebuie...
Scuze.
N-am știut
că urma să fie atât de personal.
Nu, nu... nu e vina ta.
Totuși, destul de calm, nu?
Un om matur plângând după mama sa.
Suav.
Aș putea la fel de bine să-l chem pe Greer înapoi.
Ce vrei să spui?
Nu contează.
Colonele?
Colonele, ești acolo?
Da. Ce... ce îți trebuie?
Nava a încetinit, dar nu se vede nicio poartă.
Brody spune că rătăcim.
Păi, asta nu sună așa de rău.
Numai că nu e o numărătoare inversă.
N-avem idee cât va dura.
O să-ți dai seama.
Domnule?
Probleme?
Nava n-a ieșit din hiperspațiu
fără motiv.
Dacă nu cumva îi spui tu s-o facă.
Da, de data asta, nu am fost eu,
și nu găsesc nimic în neregulă cu navigația sau cu propulsia.
Poate că trebuie să cauți în altă parte.
Din ce pot spune,
nu interferează nimic cu operarea normală
a motorului de hiperspațiu.
Nava nu vrea să meargă nicăieri.
Ce zici de a forma?
Poarta e tăcută.
Unde-i Young?
Nu se simte bine.
În regulă, ce-i nou?
Până acum, nu avem nimic.
Dar tu?
Eli?
Am lucrat
cu fata aia din Alianța Lucian, Ginn.
De fapt, a trecut puțin dincolo
de a munci împreună.
Nu vreau să fiu cobe, dar ea...
Eli.
Oricum, am rulat o serie de programe
ce erau făcute pentru modelare.
Știi, simulări.
A fost într-adevăr lent.
Nu mi-am dat seama de ce.
Apoi am înțeles
că făcea calculatorul, o simulare proprie.
Ce fel de simulare?
Abia acum mi-am dat seama de asta.
E scenariul unei lupte.
Destiny iese din hiperspațiu,
și apoi e înconjurată imediat
de nave extraterestre.
Trece prin mai multe variații diferite,
scenarii diferite,
dar mereu se termină rău.
Dumnezeule.
Vorbești de extratereștrii din cealaltă galaxie,
de cei care i-au luat pe Chloe și Rush?
Da, aceiași tipi.
Cămile, ce este?
Simularea unei lupte.
Exact.
Extrem de complexă, modelată până la ultimul detaliu,
și mereu cu un rezultat nefericit.
E interesant,
dar ce are de-a face cu ieșirea navei?
Uită-te mai atent.
E ceva la programul ăsta ce se suprapune peste operațiunile normale.
Ceea ce duce numai la o întrebare.
De ce?
Bine, deci îmi spui
că nava afectează visele colonelului?
E singura explicație.
Nu e imposibil.
Undele cerebrale sunt doar impulsuri electrice,
așa că teoretic, ar putea fi manipulate,
dacă ai ști cum.
Poate că e felul lui Destiny de a ne avertiza.
Dacă știe că vin extratereștrii?
Nu, n-aveau cum să ne urmărească.
Nu, ți-am spus deja,
nu-mi amintesc nimic despre leșinuri.
Uite, vreau să te gândești, Chloe.
Asta-i foarte important.
Când James era sub influența
acelor extratereștri,
a reușit să le transmită vreun fel de semnal?
E posibil ca tu să fi putut face
același lucru?
Nu-mi amintesc.
Eli, sunt Scott.
Pregătiți armele.
Ocolește orice baterie ce nu e sută la sută,
și deviază energia rămasă, la restul.
Oprește orice sistem ne esențial
și trimite tot ce poți către scuturi.
Înțeles.
Mergem să patrulăm în echipe de câte trei.
Locotenentul James are însărcinările voastre.
Acum, dacă într-adevăr vin,
e destul de sigur
că vor încerca să abordeze nava.
Suntem ultima linie de apărare.
Vreo întrebare?
În regulă.
Liber.
Bine, să mergem.
Cămile, vreau să organizezi civilii.
Vreau ca toată lumea să fie în zonele desemnate
până la altă hotărâre.
Mai trebuie să vorbim despre altceva.
Poate aștepta?
Nu.
Știu ce ai de gând să spui.
El unde e?
Mă pot descurca cu asta.
Păi, asta e ideea.
Tu poți, evident că el nu poate.
Trebuie să preiei oficial comanda.
Nu pot face asta.
Dacă asta e un test?
Visele astea pe care le are colonelul...
un test al stabilității sale emoționale.
Un test pe care îl pică.
De unde vine asta?
Gândește-te...
ce face acum colonelul?
S-a încuiat singur de-o parte, este deconectat.
Și exact în același timp,
nava a ajuns la o oprire mortală,
și acum plutim fără țintă, în spațiul gol.
Destiny începe să ne înțeleagă...
cine suntem, ce ne face să trăim.
Ce, îmi spuneți
că nava vrea să-l înlocuiesc?
Nu, nu, nu e ca și cum ar avea dorințe
sau emoții.
Nu are personalitate.
Dar e capabilă să analizeze tot felul
de intrări senzoriale.
Știe că suntem aici.
Începe să înțeleagă ce efect am putea avea.
De ce nu unul dintre voi?
Am mai fost în postura asta.
Niciunul n-a avut succes.
Am crezut că era vorba de extratereștrii.
Am crezut că a fost un avertisment că să ne pregătim pentru un atac.
Oricum ar fi, un avertisment, un test,
avem nevoie imediat de un lider puternic.
Nu-mi place mai mult că ție,
dar nu cred că ai de ales.
Colonele?
Colonele, nu plec
până nu deschizi ușa!
Ți-am adus niște ceai.
E într-adevăr tare,
cel mai aproape lucru de cafea pe care îl avem.
Mulțumesc, locotenente. O să renunț la ceai.
Domnule, avem o situație aici.
Trebuie să te cureți
și să te întorci acolo.
Ce faci?
Îmi dai ordine, locotenente?
Domnule, visele pe care le aveți,
scenariul luptei...
nava e de vină.
Vă afectează undele cerebrale.
E o simulare.
E o simulare? Ce înseamnă asta?
Eli a găsit programul.
E exact același lucru pe care i l-ați descris lui Cămile.
Nu poate fi o coincidență.
Bănuiesc că nava are simțul umorului.
Da.
Ea crede că reacția dvs, faptul că ați...
renunțat,
este motivul pentru care am încetinit,
de ce suntem înțepeniți aici în mijlocul pustietății.
Acum, dacă vă adunați,
și începeți să vă purtați ca un comandant adevărat,
- poate putem pleca din nou. - Sau poate e felul lui Destiny
de a-mi spune că trebuie să fiu înlocuit.
Asta a spus și Rush.
Asta a spus Rush...
Dar n-am să fac asta.
Ești îndrăgostit de Chloe?
E o întrebare simplă, o iubești?
- Da. - Da.
Deci cum te vei simți
când v-a trebui să o debarc de pe navă,
să o las pe o stâncă,
și știi că se va întâmpla, și ea știe că se va întâmpla.
Cu toții știm că se va întâmpla,
dar trebuie s-o fac.
Vei mai avea încredere în mine atunci,
vei mai gândi?
Vei spune tuturor ce comandant grozav sunt?
Da, locotenente?
Nu... nu face asta.
Îmi pare rău că n-ai avut un tată să te crească,
dar nu m-am oferit voluntar nici pentru asta.
Așa. Despre asta e vorba.
Lovește-mă. Lovește-mă!
Nimeni n-a cerut asta,
dar ești ofițerul comandant.
Nu ajungi să-ți pară rău de tine.
Și dacă nu-ți place, păcat.
Eu l-am ucis pe Riley.
Nu a fost vina ta.
Știu că n-a fost vina mea.
Nu, el a știut-o.
N-a vrut să moară singur.
De asta mi-a cerut-o mie.
Dar l-am ucis.
L-am sufocat cu mâinile mele.
Și peste toate,
e doar...
Știi, se adună... se adună.
Vreau să pleci.
Uite, ai dreptate.
N-am putut-o face,
să trăiesc cu povara în fiecare zi.
Nu e genul meu...
Sau al lui T.J., sau Cămile.
Rush o putea face.
Pentru Rush n-ar fi o povară,
și de asta avem nevoie de tine,
pentru că o simți.
Dar nu destul, nu te poți trezi și să o faci din nou a doua zi.
Serios? Ești sigur?
Ești sigur de asta, locotenente?
Un conducător adevărat,
un comandant bun,
nu e așa de dur încât să înceteze să-i pese,
destul cât să poată continua.
Și amândoi știm că ești un comandant bun.
Nu va înceta să te doară.
Asta e toată treaba.
Pentru binele tuturor de pe nava asta,
va trebui să continui să trăiești cu asta.
Dar avem cinci la popotă.
Așa că dacă luăm...
Dle Brody, care e situația?
Încă niciun semn de extratereștri.
Arma principală a navei e funcțională
și am deviat câtă energie putem către scuturi.
Domnule, am pus tot personalul militar disponibil,
să patruleze pe distanța
dintre bateriile active de arme,
dar e mult spațiu.
Am putea merge cu echipe de doi oameni,
ca să acoperim mai mult teren,
dar am deveni foarte slabi.
Să o facem.
Dacă apare vreo breșă,
aș prefera să fim acolo rapid cu mai puțină putere de foc decât altfel.
Deasemenea, să încălcăm
orice ordin avem de la Alianța Lucian
și să înarmăm cât mai mulți civili posibil.
Nu au multă pregătire.
Îi voi comanda chiar eu.
Rămânem pe poziții defensive
de aici și până la camera porții.
Vor fi în regulă.
Da, domnule.
Altceva?
Tocmai am făcut saltul.
Suntem înapoi în hiperspațiu.
Ne bucurăm că v-ați întors, domnule.
Sunt fericit ca tipul de alături
că ne-am întors.
Spun doar că nu mă simt confortabil
știind că Destiny ne poate pătrunde astfel în minte.
Nu vreau să mă gândesc a doua oară
la propriile vise.
Ce ai visat?
Nu asta e ideea.
Acum cel puțin, știm odată pentru totdeauna
că avem omul potrivit la comandă.
Tu ai fost acolo. Spune-le.
Young a apărut, a început să dea ordine,
și nava pur și simplu a plecat.
Dacă are cineva o explicație mai bună,
aș vrea să o aud.
Felicitări.
Nu prea am chef de vorbă acum.
Ai reușit să scurtcircuitezi simularea
și să faci ca nava să plece.
Păi, ce altă șansă aveam?
Locotenentul Scott nu avea de gând să iasă în față.
N-am putut să ne las stând acolo.
Dar nu ai rezolvat problema,
și totuși mergi mai departe.
Nu-i puțin cam periculos?
Destiny a evaluat capacitatea colonelului Young
de a comanda echipajul,
dar în cele din urmă,
eu controlez nava.
Și extratereștrii?
N-au fost niciodată o amenințare.
Dacă Chloe a reușit să trimită un semnal
spunându-le poziția noastră,
s-ar fi logat pe ecran chiar acolo.
Poate...
Dar numai pentru că o amenințare e în urma ta,
asta nu înseamnă că nu e altă înainte.
Traducerea: BlackAmber-Dorula/SubTeam www.subtitrari-team.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro Transcript: www.addic7ed.com