Глинда!
Колко по-точно е мъртва тя?
Тъй като се носят всякакви слухове…
нека ви разкажа цялата история.
Според Драконовия часовник
стопяването настъпи в 13-ия час…
като пряко следствие от кофа вода, плисната от момиченце.
Да, Злата вещица от Запад е мъртва.
Добра вест! Вещицата е мъртва!
Добра вест! Мъничкийци, ставайте!
МЪНИЧКИЯ
Излизайте! Няма я вече!
Добра вест! Злата вещица е мъртва!
Добра вест!
Мъртва е!
Злата вещица от Запад умря.
Тя бе най-злата на света.
Врагът на всички нас от Оз
умря.
Добра вест!
Нека сме радостни…
Вижте, Глинда!
…и благодарни.
Нека ликуваме, че доброто надделя
над злосторствата на знаете коя.
Здравей! - Глинда!
Радвате се да ме видите, нали?
Скъпи озианци, чуйте го от моята уста.
Да,
Злата вещица от Запад умря!
Не е ли хубаво да знаеш,
че доброто злото побеждава?
Щом в истината вярваме
докрай,
тя ще надмогне всякоя лъжа
за вас и…
Злосторницата няма ние да жалим.
За нея няма да отроним и сълза.
На гроба й не ще оставяме цветя.
Такива като нея ги презират.
В живота си децата научават,
че губят, правилата ако нарушават.
Известно е,
злосторниците са самотни.
Известно е,
злосторниците си отиват в самота.
Злосторник щом да бъдеш си избираш,
оставаш ти
самичък на света.
Да, известно е,
злосторниците са самотни.
Известно е,
злосторник ли си, плачеш сам.
Злосторник нищо хубаво не жъне,
защото нищо хубаво не е посял.
Госпожице Глинда? - Да?
Защо изобщо има злосторство?
Добър въпрос.
Мнозина го намират за объркващ.
Злосторниците такива ли се раждат?
Или злосторството ги завладява?
Все пак
Злосторницата е имала детство.
Тя имаше баща.
Той впрочем беше губернатор на Мъничкия.
Отивам на събрание.
Имаше и майка, като повечето хора.
Самотна как не искам тук да те оставя.
Няма нищо, щом е само този път.
Но знай, че аз в сърцето си те нося,
додето съм далеч от взора твой.
Като всяко семейство,
и те си имали тайни.
Пийни още, тъмноока красавице моя.
Остава ми само една нощ в този град.
Още малко еликсир зелен отпий
и любовен вихър ще ни завърти.
Отпий още глътчица, малка женичке,
и с мен ела…
И станала тя една, както често се случва.
От мига на своето раждане тя била…
Долсибеа! - Ами…
Била различна.
Ражда се! - Сега ли?
Бебето се ражда.
И още как!
Виждам носле…
Виждам къдрица…
Едно здраво, хубаво, прекрасно, малко…
Мили Оз!
Какво има?
Как е възможно?
Какво означава това?
Колко странно…
Колко скверно…
Като жаба, като зеле…
Бебето е неестествено…
Зелено.
Отнесете го.
Отнесете това нещо!
Не се бой, мъниче.
Ще се грижим за теб.
Отгледала я нейната бавачка Долсибеа.
Тя растяла, а с това и трудностите й.
Долсибеа.
Идвам, губернаторе.
Наглеждай сестричката си, чедо,
само за малко.
Несароуз, не се бой.
Тук съм.
Искаш ли да ти покажа нещо?
Да.
Тук е събрано всичко за нашия чуден Вълшебник от Оз.
Знаеш ли как е попаднал тук?
Не.
От небето с балон. Виждаш ли?
После издигнал изумруден град,
понеже обожава изумруд,
нищо че е зелен.
Неса, да ти кажа ли една тайна?
Ако се срещнеш с него, изпълнява най-съкровеното ти желание.
Елфаба Троп е зелена като боб.
Тичай да й кажеш ти, отдалече че вони.
Грозна и зелена!
Защо е толкова зелена?
Откъде се пръкна? Нямаш място тук.
Зелена е като дърво!
Спрете!
Елфаба.
Елфаба Троп.
Какво си направила пак?
Няма нищо, ела при татко.
Разплака сестричката си.
Хайде да вземем тортичка на това хубаво момиченце.
Няма нищо, малката ми. Той не биваше да обвинява теб.
Долсибеа.
ИСТОРИЯТА НА ОЗ
Така че…
не й е било лесно.
Злосторницата няма ние да жалим.
УБИЙТЕ ВЕЩИЦАТА
Най-сетне си отиде тя.
Най-сетне ще ликува нашата страна.
Известно е… - Известно е…
Знаем доброта какво е.
Известно е,
злосторниците си отиват в самота.
Тя си отиде в самота.
Тежко им на онези…
Тежко им на онези,
които плюят на доброто,
което срещат по света.
Злосторницата няма ние да жалим.
Добра вест.
Злосторницата няма ние да жалим.
Добра вест.
Злосторницата няма ние да жалим.
Злосторница.
Да!
Е, беше ми приятно.
Досещате се,
ангажирана съм много, откакто Вълшебникът замина.
Ако няма повече въпроси, ще вървя.
Глинда,
наистина ли сте били приятелки?
Моля?
Простете, секундичка.
Какво?
Наистина ли сте били приятелки?
Приятелки ли?
Да.
Познавах я.
Тоест,
пътищата ни се пресякоха.
В училище.
Но разберете,
беше много отдавна.
ЗЛОСТОРНИЦА
ЧАСТ I
УНИВЕРСИТЕТ "ШИЗ"
Здравейте! - Това е Галинда!
Гордеем се с теб!
Благодаря, обичам ви. Но помнете,
не е довиждане, а сбогом. - Обичаме те.
Взе ли всичко?
Нали ще пишеш? - Да.
Обичам ви. Време е.
Вече ми липсвате. Татенце, качвай се.
Ужасно ще им липсвам.
Нашите дори не знаят, че ме няма.
Аз съм Бок.
От Мъничкия.
Още не се познаваме, но…
Знаеш ли какво вярвам, Бик?
Аз съм Бик… Бок.
Че непознатите просто са хора, които не познавам.
Чао.
Свещени зали и стени с бръшлян покрити,
величествена гледка за очите…
За очите…
Дори когато старостта ни посребри косите,
в сърцето си ще носим знанието тук добито,
в любимия стар "Шиз" през дните.
В любимия стар…
Стар…
"Шиз". - Любимия стар "Шиз".
Свети Оз!
Какво гледате?
Да нямам нещо по зъбите?
Не, но…
Ти си зелена.
Нима?
Добре, да приключваме с това.
Не страдам от морска болест.
Като малка не съм пасла трева.
И, да, винаги съм била зелена.
Ами…
Лично аз много съжалявам,
че си била принудена да живееш
с това.
Така ли?
Да.
Възнамерявам да завърша магия,
затова, ако някога пожелаеш да се справиш с този…
проблем…
Проблем.
Бих помогнала.
Много е добра. - Много си добра, обичаме те!
Благодаря.
Достатъчно.
Предлагаш помощ на непознат
с умения, които нямаш.
Несъмнено всички са впечатлени.
Пука ми за чуждото мнение.
Не ти пука. - Какво?
"Не" ти пука за чуждото мнение.
Макар да се съмнявам.
Елфаба Троп.
Сестра ми Несароуз.
Нейният цвят е напълно приемлив.
Стига си се правила на маймуна.
Само бях мила. - Беше мила и добра.
Нещо лошо ли направих? Как ви се стори? - Не забелязах нищо лошо.
Момиченцето ми.
Татко.
Подарък на сбогуване.
Мамините скъпоценни обувки.
За да видят колко си красива от глава до пети.
Благодаря.
Много ти благодаря, прекрасни са. - Ще ги сложа при багажа ти.
Разбира се.
Не биваше да кипвам така.
Не биваше.
Днес е…
Началото на новия ти живот.
Нови приятели.
Нови книги.
Радвам се за теб.
Ще ми липсваш.
Не, няма.
Ще се забавляваш много.
Всички нови студенти да се явят във вътрешния двор.
Недей. - Не ми помагай.
Тя ще се оправи.
Всички нови студенти да се явят във вътрешния двор.
Радвам се да се запознаем. - Аз също.
Да си вървим.
Отивай с нея. - Какво?
Докато се настани в стаята си.
Погрижи се да има всичко необходимо.
Татко, ще се справи. Не мога да… - Стига дрънка, изпълнявай.
Ако й се случи нещо…
Благодарим за приноса ви за нашия университет.
Към нашия факултет принадлежат двама учени,
прославени в своите области лесовъдство и земеделие,
както и професор Момби по биологични изкуства
и ръководителят на историческия факултет д-р Диламонд.
Ако не броим нашия чуден Вълшебник,
истинската магия вече е рядкост
и за нас е привилегия присъствието на нашия декан по магьоснически науки
Мадам Морибъл.
Бихте ли…
Майчице, наистина е тя.
Добре дошли, нови студенти.
Честито приемане в "Шиз".
Дали ще учите право, логика или лингвификация,
моите колеги ще се съгласят,
че възлагаме огромни надежди
на някои от вас.
Мис Кодъл, заповядайте.
Аз съм Мис Кодъл, Шиз-ректорката.
Това са общежитията и стаите ви.
ЗАПАДНО ОБЩЕЖИТИЕ
ИЗТОЧНО ОБЩЕЖИТИЕ
Добре дошли в "Шиз" и на добър час!
Мадам Морибъл, здравейте.
Аз съм Галинда Ъпланд от Височайшите Ъпландови.
Ако е за стаите ви…
Благодаря, вече получих личен апартамент.
Относно магьосническия ви семинар.
Сигурно помните есето ми "Вълшебните пръчици - трябва ли им връх?".
Скъпа моя, семинарът ми не е всеки семестър.
Разбира се, ако се появи някой много специален…
Точно затова исках да поговорим.
До скоро.
Ето ви.
Г-ца Несароуз, нали? Дъщерята на губернатора?
Колко трагично красива сте.
За мен е такава чест…
Аз съм другата дъщеря, красиво трагичната.
Другата дъщеря ли?
Елфаба, какво правиш?
Не бях уведомена.
Знам, аз само… - Няма страшно.
Само дребна спънка.
Ще намерим къде да те скрием.
Тоест, да те настаним.
Не е необходимо.
Не съм записана. - Слава богу.
Защо си още тук?
Прощавай, татко настоя…
Губернаторът изрази безпокойство за сестра ти.
Чакайте.
Предай му, че е чест да й помагам.
Тя не иска помощ. - Само търся стаята си.
Лично ще те заведа. - Мис Кодъл, аз…
Целият персонал е… - Обещах на татко.
…на ваше разположение… - Спрете.
…ежедневно и ежечасно… - Тя може сама.
Спрете!
Оставете я!
Не!
Това беше шансът ми за ново начало.
Съжалявам, Неса, аз…
Аз не…
Магията е опитът на ума
да проумее невъзможното.
Да, аз го направих.
Подготвям ви да очаквате неочакваното тук, в "Шиз".
Видя ли това? Трябва да вляза в семинара й.
И като стана дума за неочакваното…
Кой от вас е готов да дели стая…
Мадам Морибъл…
Благодаря, скъпа.
Много мило от твоя страна.
Кое?
Госпожице? - Елфаба.
Елфаба.
Ще делите стая с г-ца Галинда.
Какво? Аз…
А сега вървете.
Вървете.
А ти…
Ела с мен. - Разбира се.
Не ти.
Ти.
Ще те обучавам лично, без да вземам други ученици.
Много ви благодаря.
Какво стана? - Какво стана?
Нещо не е наред.
Не стана на моето.
Трябва да полегна. - Дръж я.
Давай. - Вдигни я.
Как? - Трябва ни нещо сладко.
Благодаря, че ме прикрихте.
Предложението ви е много щедро, но баща ми няма да позволи.
Остави това на мен. Ще говоря с него незабавно.
Откога притежаваш тази дарба?
Дарба ли?
Не.
Нещо…
Нещо просто ме връхлита и…
Не мога да го контролирам.
Когато се случи,
стават лоши неща.
Ако се научиш да използваш силите си правилно,
госпожице Елфаба…
Години дълги аз очаквах такава дарба да се появи.
Вълшебникът ще те направи мигом свой Велик магически везир.
Вълшебникът ли?
О, мила моя, на Вълшебника ще пиша на мига.
За теб ще му разкажа отсега.
С такава дарба, мила моя, отваря ти се шанс,
ако работиш упорито,
да достигнеш висините.
Добре дошла в "Шиз"!
Ще се видим в клас.
Нима наистина това се случи?
Правилно ли я разбрах?
Това, което се опитвах да скрия и потисна в мен,
е дарба, която може да ме срещне с Вълшебника ни някой ден.
Ако успея…
Значи ще успея.
Вълшебника щом срещна,
успея ли да се докажа,
с Вълшебника ще се срещна.
Очаквам го, откак съм се родила.
А той е толкова премъдър
и моят вид не ще го заблуди.
Не мислете, че Вълшебникът е глупав.
Нито е сприхав или пък дребнав.
Ще ми рече: "Прозирам в теб дълбоко. На теб знам, че мога да разчитам".
И ще започнем двамата наново,
Вълшебникът и аз.
Животът ми от този миг напълно ще се промени.
Щом с Вълшебника съм, ще ме гледат с други очи.
Ще се гордее с мен баща ми
и няма да съм срам за своята сестра.
Ще ме обичат всички в цялата страна, защото сам Вълшебникът ме е признал.
Проклятие или дарба е, накрая навярно ще успея да узная,
работейки рамо до рамо
Вълшебникът и аз.
Ще ми рече той някой ден: "Елфаба, твоят дух е извисен.
Щом доброта отвътре в теб струи, дали и външността ти да не променим?
Народът тук абсурдно заслепен вторачил се е в твоя цвят зелен.
Дали би имала против сега
да взема и да те от-зеленя?"
За мен е без значение, това е ясно,
но ще отвърна: "Би било прекрасно".
Какъв тандем ще сме неудържим
Вълшебникът и аз.
Да, тандем ще сме неудържим
Вълшебникът и…
Без граници…
Очаква ме живот без граници.
Видение ме връхлетя сега, пророчество за моята съдба.
Знам налудничаво че звучи,
и, да, не откроявам ясните черти,
ала, кълна се, че ще дойде ден, когато Оз ще слави нещо,
което свързано е само
с мен.
С Вълшебника аз редом ще стоя
и чувства ще изпитвам непознати.
Ще се старая да не ми личи, но щастието ще ме разтопи.
Така ще съм в живота си до края
и друго не ще искам и да зная.
Така ще тачи мен светът,
че щом ме видят, всички ще пищят.
Ще съм половинката в комбината голяма
Вълшебникът
и аз…
Влез.
Останалият ми багаж пристига скоро.
Мислиш ли, че е честно?
Изобщо. Обещаха ми личен апартамент.
Но благодаря, че попита.
Чакай. - Какво?
Какво? - Аз…
Само щях да затворя.
По-добре не. Извинявай, обичам свеж въздух.
Нали разбираш?
Оставих ти малко място.
Ето тук!
Тук вътре.
СУПЕР Е!
Супер е.
Нищо работа.
Съквартирантите си помагат.
Така съм чувала.
В замяна дали би могла…
Да видим.
Да кажеш една добра дума за мен на Мадам Морибъл?
Ти направи онова долу.
Знам, че е така.
Чу Мадам Морибъл.
Как го направи?
Кажи ми, умея да пазя тайна.
Добре тогава.
Така да бъде.
Но е много егоистично.
Попитах любезно и ти оставих цяло чекмедже.
Никога не съм знаела!
Ето ти свеж въздух.
Мили мои мамче и татенце…
Скъпи ми татко,
благодаря, че ми позволи да остана.
Познайте.
Относно молбата ни да живея с Неса…
Не чувам предположенията ви, защото това е писмо.
Знам как копнее тя да бъде…
Ще ви кажа направо.
Имаше объркване със стаите ни в "Шиз"…
Ала ще наглеждам Неса.
Но ще бъда над нещата.
Знам, от мен очаква се да реагирам на ниво.
Да, имаше объркване
и стаята деля…
Със съквартирантка изключително странна.
И макар да не е лесно да я опиша тук сега…
Блондинка.
Що за странно чувство
изведнъж ме завладя?
Щом те зърнах, това изпитах на мига.
Кръвта ми кипи.
Главата ми се върти.
Лицето ми цяло пламти.
Що за странно чувство?
Като пламък то гори ме.
Има ли си име?
Да.
Мразя
с неподправена омраза.
Към това лице.
Този глас. - Тези дрехи.
Казано накратко, мразя всичко в теб.
Всяко малко нещо, и най-дребното дори, тръпки предизвиква от главата до пети
на омраза всеобхватна.
Тази омраза, за почуда, предизвиква истинска възбуда.
Толкова е чиста, толкова силна.
И макар че неочаквано ме връхлетя,
знам, че дълго в мен ще тлее тя.
Ще те мразя
и ще ненавиждам теб
за цял живот.
Скъпа Галинда, твърде си добра.
Как ли издържаш? Аз не бих могла.
Тя кошмар е и изчадие!
Без всякакво предубеждение, Галинда, това е мъчение.
Ех…
изпращат ни се изпитания.
Бедната Галинда обитава наедно с гнусно и презряно същество.
Ала знай, че в тази зла беда всички тук на твоя сме страна
с всеобща омраза. - Що за странно чувство
изведнъж ме завладя? - Омраза.
Щом те зърнах, това изпитах на мига. - Към глас, лице и дрехи.
Кръвта ми кипи, главата ми се върти. - Казано накратко,
мразим всичко в нея. - Що за странно чувство?
Всяко малко нещо, и най-дребното дори… - Има ли си име?
…тръпки предизвиква от главата до пети. - Да.
Омраза. - Омраза.
Тази омраза, за почуда… - Омраза.
…предизвиква истинска възбуда. - Омраза.
Толкова е чиста, толкова силна. - Толкова силна.
И макар че неочаквано ме връхлетя,
знам, че дълго в мен ще тлее тя.
Ще те мразя аз навеки. - Омраза.
Истински, дълбоко. - Омраза.
Ще ненавиждам теб… - Ще ненавиждам теб.
…за цял живот. - Мразя с неподправена омраза.
Бау!
Хайде, успокойте се вече.
Дами и господа, успокойте се.
Тишина!
И така,
прегледах последните ви есета
и с удивление забелязах напредък.
Благодаря.
Макар някои още да наблягат на формата, вместо на съдържанието, г-це Глинда.
Всъщност е Галинда, с "а".
Разбира се.
Глинда.
Не. - Нищо подобно.
Не виждам какъв е проблемът.
Другите преподаватели произнасят името ми.
Може би безценното ти име
не е единственото занимание на д-р Диламонд.
Може д-р Диламонд да не е като другите преподаватели.
Може някои просто да сме различни.
Артишокът май е под пара.
Леле. - Жалко за артишока.
Тишина, моля!
Ние, козите, нямаме горни предни зъби,
оттам и произношението ни, г-це Глинда.
Действително,
някои от нас са различни.
Може да сте забелязали, че съм сред последните преподаватели животни.
Не се препоръчва да го обсъждаме в клас,
но в Оз настъпиха големи промени
с отхвърляне на животинската култура.
Някога, преди да се родите,
животът в Оз беше друг.
Из тези зали можеше да се чуе
как снежен леопард решава уравнение
или антилопа прави разбор на сонет.
Кога и защо се промени това?
Четох, че след Голямата суша.
Извинете. - Вдигай ръка.
Точно така.
Храната не стигаше.
Гладните и гневни хора
започнаха да търсят… - Виновник.
Правилно, г-це Елфаба.
Да, г-це Глинда?
Произнася се Галинда.
Галинда.
Защо не ни преподавате история, вместо само да опявате за миналото?
Защото не можем да избягаме от миналото,
а пренебрегването му е опасно.
Миналото помага да обясним настоящето.
Например, нека разгледаме тази историческа ос.
ЖИВОТНИТЕ ТРЯБВА ДА СЕ ВИЖДАТ, А НЕ ДА СЕ ЧУВАТ
Кой е отговорен за това?
Попитах, кой е отговорен за това?
Много добре, свободни сте.
Казах, свободни сте.
Д-р Диламонд.
Госпожице Елфаба.
Не е нужно да…
Благодаря, много мило.
Не е зле.
Обожавам макове.
Аз също.
Разведряват ме в тези мрачни времена.
Г-це Елфаба, моля ви, вървете при приятелите си.
Няма проблем, аз нямам приятели.
Е, може би имате един.
Опитай пак.
Затвори очи.
Стисни пръстите на краката.
А сега
издигни монетата.
МАГЬОСНИЧЕСКИ НАУКИ
Няма нищо.
Нужно е време.
Чух, че имало неприятна случка
в часа на д-р Диламонд.
Сигурно много си се притеснила.
Ами…
Някой беше написал нещо ужасно,
така че той да го види.
Само да можех…
Какво?
Какво да можеше?
Да можех да сторя нещо, защото никой…
Никой какво?
Не бива да бъде презиран
или осмиван.
Или принизяван.
Или да му се казва да спре да дрънка и да мълчи!
Забележително.
Наистина забележително.
Научиш ли се да канализираш емоциите си,
за теб няма да има предел.
Може да стигнеш до самия Вълшебник.
Приятна вечер, д-р Диламонд. - Довиждане, д-р Диламонд.
УНИВЕРСИТЕТ "ШИЗ"
Д-р Диламонд.
Разбрахте ли кой…
…нов инцидент в "Шиз".
Винят нас, животните, за всичко, което се обърка.
Гонят ни от работа, запушват ни устите.
Това е много повече от някакъв надпис на дъската.
Поне още можем да говорим насаме, слава на Оз.
Моя скъпа приятелка…
Коза ли? - Всъщност крава.
Тя държи речи по протести.
Наскоро ми писа да се срещнем в едно кафене.
Било спешно.
Какво ти разказа?
Така и не дойде. Оттогава не са я виждали.
Много животни изчезнаха или напускат страната.
Вчера един познат язовец адвокат
беше изгонен, задето спорел в съда.
Поне още може да спори.
За какво говориш?
Ще ви покажа.
Научих за вол,
професор в Сухи дол,
забрана получил студенти да учи
и някак изгубил и ума, и дума.
О, не. - Не може да говори.
Един пък бухал в Мъничкин рид,
свещеник тачен и честит,
лишен бил там от своя храм. - Не!
И останал той ням.
Не зная, може би това
не е единствено мълва.
Нещо лошо става в Оз.
Нещо лошо става в…
Това беше, напускам Оз, докато още мога да кажа "сбогом".
Недей. - Напускаш Оз ли?
Отнесете това нещо!
Стига дрънка.
Има някой.
Какво става?
Госпожице Елфаба, защо сте тук?
Аз само…
Всичко е наред.
Бързо, влизайте.
Не се бойте.
Ще ви поднеса чай.
Д-р Диламонд, това, което казахте…
Възможно ли е наистина?
То се случва.
Ще откриете, че щом обезкуражите някого,
можете да го накарате да замлъкне.
Но ако животните губят способност да говорят
и напускат Оз,
Вълшебникът трябва да узнае.
Чуйте ме.
Не казвайте никому какво сте видели и чули тук.
Но затова е Вълшебникът.
Така че нищо лошо…
ИЗЧЕЗНАЛИ ТУНЕЛ ОТВЪД ОЗ
Може би сте права.
Нищо толкова лошо…
САПФИРЕНИЯТ ГРАД НЕПРОХОДИМА ПУСТИНЯ
Нищо истински лошо…
Съжалявам.
Лошо.
Сигурно съм настинал.
Оз да ви поживи, д-р Диламонд.
По-добре вървете. Вземете лампата.
Опа, леко!
Леко! - Не я видях.
Нито пък аз.
Може би… Сещаш се. - Да, остави на мен.
Съжалявам, госпожице, не ви видяхме. Явно сте се…
слели със зеленината.
Така ли я карате,
тичате като бесни и газите наред?
Не.
Понякога спя.
Ясно.
Започва се. Не страдам от морска болест.
Нито пък аз.
Като малка не съм пасла трева.
Аз пък съм.
И, да, винаги съм била зелена.
А отскоро ли сте така докачлива?
Не, не.
Ще газя още. Да ви закарам ли?
Благодаря, прав ви път.
Виж ти.
Фелдспър, едно момиче ни отсвири.
Наистина. - Май за всичко си има пръв път.
Внимание, за мен е чест да обявя,
че принц Фийеро Тигелар от Мигландия се присъединява към нас
от Мигландската кралска академия.
Моля, приемете го радушно,
без да го поглеждате в очите.
Здравей. - Здрасти.
Здрасти.
Здравей.
Често ли се местиш тук?
Може ли да те помоля…
За теб бих сторил всичко.
…да се отместиш?
Разбира се, да.
Как сте? - Здравей.
Търсиш ли нещо? Или…
някого?
Не, аз…
Какво правех?
Откъде да знам?
Първото ни спречкване.
Още си тук.
Приех да разведа наоколо новопристигналите студенти, така че…
Я чакай, новопристигнал студент ли си?
Всъщност да.
Не знаех.
Но едва ли ще издържа тук повече, отколкото в другите училища.
Само че мен ме е нямало там.
А това е…
мястото за книги.
Тук някъде имаше колекция от редки книги
и някои малко по-гъсти.
Има доста голям избор.
Нали?
Как се забавлявате тук?
Никак.
Досега.
Била ли си в балната зала "Оздъст"? - В "Оздъст" ли?
Там не е ли забранено?
И скандалозно?
Да, и двете.
При това е недалеч, ето ти още един плюс.
Добре ли си?
Да.
Аз съм Фийеро Тигелар.
От Мигландия.
Мили Оз.
Бок Удзман…
от Мъничкия.
Супер.
Прощавай. Разбрахме.
Какво казваше за "Оздъст" и забава, за теб и мен?
Уви, в "Шиз" е забранено да се ходи в града вечер.
Разбирам. Отговорността за покваряването на моите състуденти е моя.
Прощавай.
Проблемът с училищата е, че…
Уроците им вечно са погрешни.
Повярвайте,
изритван съм често от тях и знам.
Те искат да станеш уверен,
по-малко повърхностен.
Но кому е нужен този стрес?
Не се бори, не учи.
Да живееш се научи
живот без изпити.
С танц през живота лети,
повърхностно плъзгай се ти
и гладкото вечно търси.
Животът е лек и без драма за онзи, що мозък си няма.
Защо са ти мисли дълбоки,
щом с крачки широки
с танц през живота летиш?
Защо да упорстваш излишно,
щом можеш да се скатаеш на скришно?
Нищо не е важно.
Важно е само нищо да не знаеш.
Просто такъв е животът.
Така че танцувай на воля.
С танц през живота лети.
Кълчи се, върти се
и винаги готин бъди.
Животът минава без грижи,
щом мисли глава не държи.
Усилие ако не вложиш,
тогава не ще се изложиш.
С танц през живота лети.
Когато не мислиш, нямаш и грижи.
Отвява те вятърът там, гдето няма да има беди.
Неволя не трае,
когато нехаеш
и с танц през живота летиш.
Излизам да уча навън.
Да тръгваме всички за "Оздъст".
Довечера чакам ви там.
Ще танцуваме чак до зори
с момичето на моите мечти.
Ще я завъртя на пета
в балната зала "Оздъст".
Хайде всички, след мен.
Ще останете доволни.
С танц през живота летете
в залата "Оздъст".
Накрая от нас само прах ще остане
и нищо не е важно, важно е само нищо да не знаеш.
Такъв е животът.
Затова танцувайте.
Галинда.
Чакай.
Задръж я.
Имам много.
Често плача.
Благодаря.
Запази ми един танц довечера.
Ще бъда там и ще чакам.
Цяла нощ. - Много мило.
Знаеш ли кое е още по-мило?
Виждаш ли онази там трагична красота?
Момичето в стола.
Изглежда толкова нечестно.
Ние отиваме да се веселим,
но не и тя, каква беда.
За мен ще бъде истински герой,
ако някой се реши
да покани нея той.
Бих могъл да я поканя.
Бик, наистина ли?
Ще го сториш ли за мен?
Бих сторил всичко за теб.
Тогава?
Сега ли? - Защо не?
Да я поканя още сега?
Защо не, ето я там.
Здравей, Неса. - Здравей.
Бива си те.
Не те разбирам.
Обичам да помагам.
А и довечера съм свободна. Все пак…
Щом се познаваме вече,
явно един за друг сме родени.
Съвършен си. - Съвършена си.
Заедно сме съвършени
и навеки сме родени
с танц през живота да летим.
Няма да познаеш какво стана.
Какво?
Онова прекрасно момче от Мъничкия ме покани на среща.
Каза, че не смеел да ме покани, но Галинда му дала кураж.
Галинда ли? - Недей.
Да не съм чула повече и дума срещу нея.
Предстои ми най-щастливата ми вечер
благодарение на Галинда.
Най-сетне тази нощ
ще се забавлявам истински
с момчето от Мъничкия, което Галинда ми намери.
Искам само да имаше как
с нещо да й се отплатя.
Елфаба, разбираш ли?
С него сме един за друг,
а Галинда се намеси с помощта си тук.
Един за друг сме аз и Бок.
Моля те, Елфаба, опитай да ме разбереш.
Разбирам те.
Раз, два, три!
Това беше. - Готово.
Идеална е. - Мили Оз.
Не съм ли най-скандалозното маце?
О, да. Фийеро ще изгуби и последните останки от ума си.
Страшни сме.
Побързайте. - Може да се наложи…
Той откъде знае как се влиза в "Оздъст"?
Ами да.
А днес уж случайно се срещнахме. Не е ли така?
Какво изобщо е това?
Галинда?
Има ли причина?
Да, знам. От баба е.
Вечно ми шие най-грозните шапки.
Бих я дарила, но не мразя никого чак толкова.
Не бих могла.
Или?
Не.
Здрасти. - Здравей.
Да вървим. - Да, да напудрим колене.
Така е. - Давай.
Пудря си ги всеки ден.
Чао, Елфаба. Страшни подплънки.
Да, много ти отиват, прелест.
Толкова са весели.
Галинда…
МАГЬОСНИЧЕСКИ НАУКИ
С Неса си говорихме за теб и…
И ние си говорехме за теб.
Трябва да дойдеш довечера.
Не разбирам.
Ела с нас в "Оздъст".
Каня те.
Защо?
Защото всички ще ходят.
Не казвай, че нямаш какво да сложиш.
Може да сложиш това.
Ще ти отива на всичко.
Направо ти вади очите, нали?
Черното тази година е шик.
Лика-прилика сте си тази шапка и ти.
И двете така натъкмени,
една за друга родени.
Затова приеми днес от мен този жест.
Ще ни арестуват.
Много е светло.
Хайде, по-бързо.
Простете, че ви безпокоя. Искам да ви помоля за нещо.
ОЗДЪСТ
Така, хайде. Готови?
Да!
Сега вие!
Слушай, Неса…
Да?
Неса,
нещо трябва да призная.
Имаше причина
тази нощ да те поканя.
Знам, че не е справедливо…
Бок, знам защо.
Така ли?
Защото в този стол седя
и изпитал си тъга.
Нима не е така?
Не, не.
Не те съжалявам.
Чудесна си. Поканих те, защото…
защото…
Защото толкова си красива.
О, Бок, прекрасен си за мен.
Един за друг сме с теб родени.
Не виждаш ли, това е шанс.
Един за друг сме,
права ли съм, Бок?
Знаеш ли какво,
каня те на танц.
Какво?
Каня те на танц.
Да!
Всички Тигелар ли сте така кръшни?
Ти.
Аз ли?
А ти продължавай с каквото и да е това.
Отивай.
Върви.
Мадам Морибъл, вие сте…
Възхищавам ви се… - Достатъчно.
Вълшебна пръчица?
Тренировъчна.
Тренировъчна пръчица? За мен?
Нямам думи да изразя благодарността си.
Копнея да стана магьосница.
Благодаря, че повярвахте в мен.
Всъщност изобщо не вярвам в теб.
Идеята не е моя, а на съквартирантката ти.
Не разбирам.
Г-ца Елфаба ме помоли да те включа в нашия магьоснически семинар.
Настоя да ти го кажа още днес или щяла да се откаже.
Елфаба ли?
Но защо?
Аз съм магьосница, не врачка. Откъде да знам защо?
Но не бих рискувала да я изгубя
и ето ме тук.
Според мен, мила, нямаш нужните заложби.
Дано да ме опровергаеш.
Но едва ли.
Ако ще й благодариш, тя дойде току-що.
Моля?
Какво си е сложила?
Ама че нелепа шапка.
Шапката й е противна.
Вижте я.
Какво прави? - Танцува ли?
Едно й признавам,
не й пука за чуждото мнение.
Напротив.
Просто се преструва.
Не мога да гледам.
Чувствам се ужасно. - Защо?
Ти нямаш вина.
Извини ме.
Какво правиш? - Спри се.
Не.
Няма нищо.
С танц през живота лети
в залата "Оздъст"…
Накрая от нас само прах ще остане.
Но има нещо много странно.
С живота ти може да стане промяна,
докато с танц през живота
летиш…
Я чакай малко.
Нима казваш, че това ти е първият купон?
Броим ли погребенията?
Това беше смешно.
Благодаря.
Няма да мога да мигна. - И аз.
Хайде да си споделим по нещо, което не сме казвали на друг.
Добре, аз ще съм първа.
С Фийеро ще се женим.
Предложи ли ти?
Той още не знае.
Добре.
Сега ти ми кажи тайна.
Каква? - Ами…
Например…
Защо спиш със зелено шишенце под възглавницата?
Върни ми го. - Какво е? Кажи ми.
Наистина… - Дай ми го!
Беше на майка ми, това е.
Не е честно.
Казах ти страхотна тайна.
Баща ми ме мрази.
Моля?
Не е това тайната.
Тайната е,
че има основание.
Вината е моя.
За кое?
Че сестра ми е такава.
Майка ми беше бременна с Неса
и баща ми се разтревожи, че може и тя да е…
Зелена. - …зелена.
Затова накара майка ми да дъвче млечка нощ и ден.
Само че
от млечката Неса се роди твърде рано
и крачетата й…
А майка ми
повече не се събуди.
Това нямаше да се случи…
ако не бях аз.
Затова
вината е моя.
Какво? Не.
Вината е на млечката, не твоя.
Може да е тайна, но това не значи, че е истина.
Виж.
Съмна се.
И, Елфи…
Може ли да ти казвам така? - Закачливо е.
Да, ще те наричам така. - Аз не…
А ти ме наричай…
Галинда.
Това ти е името.
Да не се караме.
Елфи?
Сега сме приятелки
и ти ще бъдеш моят нов проект.
Не е нужно да го правиш.
Знам.
Затова съм толкова добричка.
Видя ли някого, който няма моя късмет…
Нека признаем,
та има ли някого с моя късмет?
Доброто ми сърце започва да кърви.
Щом някой има нужда от промяна, с него трябва аз да се захвана.
Аз знам, аз знам…
какво е нужно там.
Дори и в твоя случай…
Остави.
Аз… Добре. - Връщам ги обратно.
Най-тежкият ми случай,
това си точно ти.
Не бой се, ще успея, решена съм докрай.
Следвай моя пример
и без никакво съмнение
ти
ще
бъдеш…
популярна.
Ще бъдеш популярна.
Ще те науча да въртиш очета
при общуване с момчета.
Да флиртуваш, да хитруваш… Уф.
Как да се обличаш, с какво косата си да кичиш…
Всичко онова, което да те направи
популярна.
Ще те направя популярна.
Антураж ще имаш свой и натура ще си спортна.
А за да се откроиш, нов жаргон ще усвоиш.
Да започваме.
Път те чака много дълъг.
Не се засягай от моите откровени анализи,
приеми ги като личностни диализи.
Избрах аз дружка да съм твоя и съветник, и сестра.
От мене няма по-добра.
Не и щом ще ставаш популярна.
От популярност аз добре разбирам
и с помощта на моя милост
ще бъдеш новото си аз,
а не каквато беше, тоест още си.
Не ще се спрем пред нищо да станеш популярна.
Да.
Ще те направим популярна.
Няма как да стане.
Моля?
Елфи, без такива мисли!
Животът ти ще бъде променен, и то благодарение на мен.
Ела.
Щом видя някого потиснат,
нелицеприятен, вкиснат,
аз напомням му за негово добро…
Слез. - …за всички онези
президенти и глави държавни, все авторитетни, славни.
Дали са имали акъл и знания?
Всъщност… - Не ме разсмивай!
Били са… - Популярни.
Да!
Важното е да си популярен.
Не е важно колко струваш, а добре ли се преструваш.
Затова бъди коварна
и стани ти много популярна
като мен!
Ела тук.
Първо косата.
Ние отмятаме коси.
Готова ли си?
Отмятаме.
Отмятаме…
Може и така.
А сега ще преобразя тази проста рокля манто,
това просто "романто" в пищна бална рокля.
Бална рокля.
Хайде де!
Хайде, разчитам на теб.
Бална рокля.
Сериозно? - Да помогна ли?
Не! Носи си "романтото", не е лошо.
Да започнем с нещо дребно.
Заповядайте, мадам.
Така. - Благодаря.
Може би
само това.
Розовото върви със зелено.
"Подхожда си" със зелено.
Наистина.
Госпожице Елфаба,
я се виж.
Красива си.
Трябва да вървя.
Ама…
Пак заповядай.
Здравей.
Еха.
Макар да протестираш
и интерес да не намираш,
аз тайничко си знам,
че ще стиснеш зъби и търпиш популярна някой ден щом станеш ти.
Популярна ти ще бъдеш някой ден,
само не чак толкова като мен.
Здравей, Елфаба. - Здрасти.
Елфаба.
Отмятаме…
Не.
Галинда-фицирана си.
Не е нужно да го правиш.
Хайде, идвай в клас.
Д-р Дили. - Не може така…
Той ми казва… - Д-р Диламонд.
Не е нарочно. - Ще се примири.
Няма горни предни зъби.
Д-р Диламонд, набрах ви мак.
Не сега, госпожице Елфаба.
Всички да седнат.
Трябва да ви кажа нещо, а нямам време.
Скъпи студенти,
днес е последният ми ден в "Шиз".
Забраниха на животни да преподават.
Какво?
Всичко ще бъде наред, госпожице Елфаба, аз…
Моля, запазете тишина. Няма причина за безпокойство.
Какво става?
Тръгвай, козел.
Така не бива.
Боя се, че не зависи от нас.
Нека ми вземат работата,
но няма да мълча! - Д-р Диламонд.
Чуйте ме, не ви казват цялата истина!
Нима ще си кротуваме и мълчим?
Достатъчно, госпожице Елфаба.
Седнете си.
Студенти…
Добре ли си?
Новият ви преподавател по история е подготвил презентация.
Добър ден, студенти.
Добър ден! - Добър ден.
В такива времена
би следвало не само да изучаваме миналото,
но и да устремим поглед в бъдещето.
Това се нарича клетка.
Тя е забележително изобретение за благото на Оз,
както и за доброто на животните.
Щом е за добро, защо трепери?
Тръпне от радост, че е тук.
Една от ползите да се затвори животното още малко
е, че така то може би никога не ще проговори.
О, не.
Размерите на клетката варират според животното,
но конструкцията е една и съща.
Ще ви покажа.
Що за свят, в който животните са в клетки и никога не проговарят?
Горкото лъвче е ужасено.
Какво ще правим?
Прощавай, ние ли?
Трябва да се направи нещо.
Ей, ела насам.
Какво става?
Не знам, ядосах се и…
Фийеро, какво правиш?
Идваш ли?
Да вървим.
Виж.
Бързо.
Хайде, приятел.
Спокойно. - Така.
Какво, в името на Оз?
СПЕШНО
ВЪЛШЕБНИКЪТ ОТ ОЗ ИЗУМРУДЕНИЯТ ГРАД
Не исках да те плашим.
Защо вечно предизвикваш суматоха?
Не, самата аз съм такава.
В това няма спор.
Смяташ, че трябва да си мълча ли?
Какво? Не. Смятам, че…
Да не мислиш, че го искам?
Че искам да ми пука толкова?
Иначе животът ми би бил лесен.
Даваш ли думата на друг?
Извинявай.
Аз… - Само още едно нещо.
Можеше да си тръгнеш.
Е, и?
На колкото и повърхностен и самовлюбен да се правиш…
Не се правя, аз съм си самовлюбен и дълбоко повърхностен.
Я стига, не е вярно.
Иначе нямаше да си нещастен.
Добре.
Щом не искаш помощта ми. - Искам я.
Какво искаше да направиш?
И защо пропусна само мен?
Кървиш.
Така ли?
Тук.
Сигурно те е одрало.
Да.
Може да ме е одрало.
Трябва ми сигурно място.
За лъвчето.
Сигурно място за лъвчето. - Разбира се.
Фийеро.
Ръцете се докосват,
срещат се очите,
внезапна тишина.
Нахлува топлина.
Сърцата вихрено препускат…
Можеше да е той,
ала аз не съм тя.
Не се увличай в сладостни мечти,
от поглед не губи коя си ти.
Не си припомняй онзи миг и радостта.
Можеше да е той,
ала аз не съм тя.
Често унасят ни сладки мечти
за неслучилото се "може би".
Но няма болката да намалее,
щом реалността ни завладее.
С усмивка закачлива, стъпка лека
ще го спечели тя, която винаги печели.
Коси златисти в нежен водопад,
това момиче той избра.
И небесата знаят за това,
че аз не съм тя.
Миличък!
Поболях се от тревога.
Не си го пожелавай ти,
сърцето само ще боли.
Не съм родена аз за неговия свят.
Познавам аз едно момиче,
което той сега обича…
Ала аз не съм тя.
Госпожице Елфаба!
Елате веднага!
Вижте!
Елфи, слизай там, хайде.
Госпожице Елфаба, имам вест от Вълшебника.
Вижте!
Стига. - Да.
Аз… не мога…
МИС ЕЛФАБА ТРОП
За теб е, отвори го.
"Негово кралско озничество Вълшебникът от Оз
Ви кани най-церемониално
в своя личен дворец в Изумрудения град."
Момент.
"Поканата е непрехвърляема."
Това е шансът ти да се издигнеш.
Разбира се, първо ще трябва да се докажеш.
Да се докажа ли?
Да докажеш, че си достойна.
Миличка, това е Вълшебникът от Оз.
Ако изпълни твоето желание…
Но как да се докажа?
Не съм готова, твърде рано е.
Не бъди така песи-мистична.
Аз също трябваше да се докажа пред Вълшебника.
Ще намериш начин, вярвам в теб.
Не се бойте, времето е мой специалитет.
Не искаме да се намокриш.
Ще те закрия с ръка.
Косата ми. Благодаря.
Не и когато си на прага на славата.
Всички за Изумрудения град да се качват!
Татко, това е Бок, за когото ти писах.
Приятно ми е, губернатор Троп.
Слушал съм много за теб.
Моята Несароуз ми е много скъпа.
Гледай да се грижиш добре за нея.
Разбирам.
Хубаво.
Елфи!
Елфи, влакът дойде
и докара сладко мустакато човече. Ела да видиш.
Елфи, как ще живеем без теб?
Няма да ти липсвам, имаш си Фийеро.
Всъщност къде е той? Не че съм очаквала да ме изпрати.
С него едва се познаваме.
И аз не мога да го позная.
Станал е друг.
Сега е хладен и начумерен.
Започнал е да мисли и това… много ме тревожи.
Започна с изгонването на д-р Диламонд. Не знаех, че държи на стария козел.
Виж, все пак дойде.
Миличък.
Тук сме, скъпи, насам.
Здравей.
Елфаба. - Фийеро.
Радвам се за теб.
Благодаря.
Да, и двамата се радваме.
Мислех си… - Да, чух.
…за онова лъвче и д-р Диламонд.
Много мисля за онзи ден.
Аз също.
Също и аз.
Да, аз също.
Непрестанно мисля за това.
Горкият д-р Диламонд.
На човек му се приисква…
да заеме позиция.
Всъщност, извинете!
Ако обичате, имам съобщение.
Променям името си.
Какво?
Името ли? - Да.
Сигурна ли си? - Да.
Тъй като д-р Диламонд произнасяше името ми по свой козелски начин,
в знак на солидарност
и като израз на моето възмущение,
оттук нататък ще се наричам не Галинда,
а просто…
Глинда.
Аплодисменти!
Много е добра. - Наистина.
Каква храброст.
Глинда!
Край с Галинда, вече е Глинда!
Глинда, прекрасна си!
Глинда!
Успех!
Видя ли? Ето.
Какво е това? - Спокойно, Галинда.
Сега съм Глинда. Глупаво, какво ме прихвана?
Както и да се казваш,
всички те обичат. - Много важно.
Искам него.
Вече не го смятам за съвършен, но го искам.
Сигурно това изпитват другите.
Как издържат?
Всички за Изумрудения град да се качват!
Мустакатото човече.
Хайде, качвай се.
НАКАРАЙ "ШИЗ" ДА СЕ ГОРДЕЕ!
Благодаря.
Обичаме те!
Освободете вратите! - Довиждане!
ЖЕЛАЕМ ТИ ФАНТАСМАГОРИЧНО ПЪТУВАНЕ!
Чакай! Извинете.
Елфи, забравих да ти го дам.
Довиждане.
ИЗУМРУДЕНИЯТ ГРАД
НАДЯВАМ СЕ ДА НАМЕРИШ ТОВА, КОЕТО ИСКА СЪРЦЕТО ТИ - ГАЛИНДА
Ела с мен! - Какво?
При Вълшебника.
Какво казваш?
Качвай се, ще изпуснеш влака.
Да не се натрапвам.
Все едно, само ела с мен.
Но това е твоят миг. Идвам.
Един кратък ден…
Ако имаш само
един кратък ден…
Един кратък ден в Изумрудения град.
Пристигаме в Изумрудения град.
Един кратък ден в Изумрудения град.
Един кратък ден. - Един кратък
ден
в Изумрудения град.
Изумрудения град.
Един кратък ден в Изумрудения град.
Един кратък ден с много задачи изпълнен.
В този град, накъдето и взор да обърнеш,
има нещо изключително за посещение задължително,
преди да е свършил денят.
Високи сгради като куоксови дървета.
Магазини с рокли леки. - И библиотеки.
Замъци. - Музеи.
Има поне сто.
Тук има чудеса невиждани от мен.
Величествени. - И зелени.
Най-сетне място си намерихме в света.
Искам да потъна в пъстротата.
Някой ден ще се завърна тук.
Живот ще заживея друг.
Но нека този ден да следваме мига.
Един кратък ден в Изумрудения град.
Един кратък ден на забава до пълна забрава.
Един кратък ден.
И нека всички са предупредени,
че щом сме тук сега, ще научи всеки за това,
преди да е свършил денят.
Представяме фактологическата история на нашия Вълшебник от Оз
с участието на нашите актьори.
Много отдавна, преди да помни някой тези дни,
живели в Оз премъдрите вълшебници добри.
Премъдрите вълшебници добри.
Най-мъдрите от всички… - Най-мъдрите от всички…
Не сме дарени с вечен магически живот…
Затова магията си ще запишем…
Със странен, таен език
в книга с име
Мъдролист.
Но времето не спира, не тръгва то назад
и всеки посветен отишъл си от този свят.
Познанието изгубено било.
Но премъдрите оставили пророчество.
Щом мрак над Оз се спусне,
не знаем ние кога…
Магьосник най-изкусен
ще разчете заветните слова.
И Оз, потънал в горест и тъма…
Отново с радост ще запее…
Вижте.
Човек с балон се спуска от небето.
Навярно иде пророчеството да изпълни,
ала дали ще може Мъдролист да разчете?
Тоз, що от небесата иде, дали е той в пророчеството вписан?
Налага се да проверим,
донесете Мъдролист.
"Омаха. Омаха."
Той го чете, значи трябва да е…
Вълшебник.
Щом сбъднаха се тез слова…
Завърна се отново радостта.
Ликувай ти, народе озиански,
и пей, и пей…
Кой е магьосникът,
поставил си задача в Оз никой повече да не заплаче?
Кой е мъдрецът,
доплавал от небето да ни спаси трибуквието?
Чия ли страст по пътешествия с балон
от Оз направи карнавален полигон?
Не е ли чудесен Вълшебникът наш от-небесен?
Един кратък ден… - Кой е мъдрецът, поставил си задача
…в Изумрудения град. - …в Оз никой повече да не заплаче?
Един кратък ден… - Кой е мъдрецът, доплавал от небето
…на забава до пълна забрава. - …да ни спаси трибуквието?
Какъв ден този град да разглеждаш…
Където мнозина намират подслон,
а ние наричаме вече свой дом.
И ето, че тук сме с теб, аз и ти,
приятелки две…
Много добри…
Приятелки две най-добри…
които споделят един прекрасен,
един кратък…
ПОКАНА ОТ НЕГОВО КРАЛСКО ОЗНИЧЕСТВО
Вълшебникът ви очаква.
…ден.
Здравейте.
Елфаба Троп,
чуй ме.
Ще се справиш.
Ти можеш всичко.
Какво се чува? - Не знам.
Не. - Не. Отивай, хайде.
Върви, Елфаба. - Аз не…
Аз съм Оз.
Елфи.
Аз съм Оз, Великият и Ужасният.
Кои сте вие?
И защо ме търсите?
Елфи, кажи нещо.
Какво да кажа? - Нещо.
Кажете нещо.
Казвам се Елфаба Троп,
Ваше Озничество.
А това е…
Елфаба, ти ли си?
Елфаба Троп?
Човек.
Елфаба Троп?
Не разбрах, че си ти.
Ти дойде.
Извинявай, не исках да те плаша.
Отзад не мога да различавам лица.
Толкова е…
прекрасно да се запознаем.
Момент, какво е това? - Кое?
Прощавай, може ли? - Да.
Само… спокойно.
За теб, специалната ми гостенка.
Нещо за спомен, което да пазиш до края на дните си.
Много мило, Ваше Озничество, благодаря.
А това е едно неочаквано допълнение.
Здравей. Коя си ти?
Глинда.
Първото "а" е нямо.
Здравей, Белинда.
Какво гледате там? А, да.
Не знам, май е малко прекалено.
Но хората очакват подобни неща.
А на хората трябва да даваш…
това, което пожелаят.
Чудесно, благодаря.
Ако мислите, че е нещо кой знае какво, почакайте да видите това.
Представям ви бъдещия Оз.
Да.
Не знам дали вече забелязахте
дългата криволичеща пътека.
Виждате ли?
Хората искат посока.
Щом бъде построен, всички ще помнят, че следваш ли пътя…
Следваш пътя
и той те води право при мен.
Но нещо се закучи.
Не мога да реша какъв цвят да бъдат паветата.
Затова скалъпих нещо,
което прави това.
Елфаба, изпробвай го.
Добре, да видим.
Може би в зелено?
Жълто.
Или пурпурно?
Чакай, върни назад.
Жълто ли, сериозно?
Да.
Много му подхожда.
Я да видя.
И…
Жълт павиран път?
Не знам.
Елате тук.
Елате на моята площадка за игра.
Качвайте се. Погледнете.
Ето ни тук, а като отворим…
Това сте вие.
Точно така.
Да, аз съм. Харесва ми, а не бива.
Често съм самичък тук.
Както и да е, аз…
Забравих.
Бих могъл да си забравя и главата в Мъничкия.
Виж, направих нещо специално.
Задръж я.
Наистина, подарявам ти я.
Някой ден, кой знае,
може и ти да си там вътре с мен.
Защото някой ден
тази купчина камъни може да е твой дом.
Елфи.
Зелена е.
Ами…
не е задължително.
Това ли е съкровеното ти желание?
Не.
Желанието ми е да помогнете на животните. С тях става нещо лошо и се нуждаят от вас.
Предчувствах, че ще го кажеш.
Напълно съм съгласен с теб.
Да, ама че работа.
Все едно вече те познавам.
Знаех, че ще разберете.
Толкова се радвам.
Това обичам най-много - да радвам хората.
Аз съм сантиментален мъж.
Копнял съм винаги баща да бъда.
Така старание полагам всеки път
и всеки гражданин на Оз за мен е като син
или пък дъщеря.
Елфаба, да сбъдна искам твоите мечти,
защото всеки заслужава шанс да полети.
В издигането ти помогна ли сега,
ще се почувствам като…
твой баща.
Защото съм
сантиментален
мъж.
Достатъчно. Така.
Стига луна.
Това да не е…
Тя е. - Тя е.
Мадам Морибъл, какво правите тук?
Миличка.
Как ще пропусна големия ти миг.
Както виждам, явно и ти.
Аз…
Невероятно.
Това Мъдролист ли е?
Да.
Това е древната книга на мъдростта, чудотворството и заклинанията.
Може ли да я пипна?
Не.
Чакай малко.
Може да не е готова.
Да направи заклинание с Мъдролист, е доста трудна задача.
Питайте мен.
Прав сте, да не я пришпорваме.
Може би е преуморена.
Не.
Моля ви.
Нека опитам.
Нека се докажа.
Ами…
Мили Оз.
Сама се отвори за нея.
С кое заклинание ще започнеш?
Работехме над левитация.
Левитация ли? Интересно.
Знаете ли, че нашият Чистъри…
Познавате ли Чистъри,
командирът на моята Изумрудена гвардия?
Приятно ми е.
Той не би си признал, но не обича да говори за себе си.
Затова пък с копнеж съзерцава птиците
всяка сутрин.
Птици ли?
Как да му помогна? Аз… - Елфи, виж.
Това думи ли са?
Изгубеният език.
Нашият изгубен магически език.
Не се обезсърчавай, ако не можеш да го разчетеш.
Миличка, самата аз разчитам само няколко думи,
а ми отне години.
О, Елфи. - Слава на Оз.
Казах ли ви?
Чистъри, добре ли си?
Чистъри?
Заради промяната е, мила.
Заради промяната е.
Но той изпитва болка.
Чистъри.
Не хапи.
Гранди-озно.
Ти успя, направи го.
Той страда.
Бързо, как да го върна?
Какво? - Как да го върна?
Заклинание от Мъдролист не може да се върне.
Елфаба.
Не!
Знаех си, че тя има сили, казах ви.
Елфи, това е изумително.
Точно това искахме, очи в небесата.
Да, идеалните шпиони.
Шпиони ли?
Елфаба? - Не.
Елфи?
Права си, звучи грубо.
Ами "съгледвачи"? Те ще следят за подмолна животинска дейност в Оз…
Какво ще рече това?
Елфи, Вълшебникът сигурно има основание.
Вие сте били. Вие стоите зад всичко това.
Настройвате хората срещу животните.
Всичко е заради вас.
За сигурността на хората е.
Всичко е за благото на Оз.
Вие сте знаели.
Още когато се срещнахме.
Това е и в твоя полза, мила.
Повярвай ми. - Недейте.
Елфаба.
Когато пристигнах, тук цареше раздор.
Имаше недоволство.
Там, откъдето идвам,
всички знаят, че за да сплотиш хората,
трябва да им дадеш много добър враг.
Щом искате шпиони, тогава защо не си ги направите сами?
Елфаба.
Говориш на Вълшебника от Оз.
Чети.
Направи заклинание.
Чети!
Елфаба. - Недей…
Не можеш, нали?
Нали?
Затова ти е всичко това.
Затова се нуждаеш от шпиони, животни в клетки и враг.
Ти…
Ти нямаш истинска сила.
Така е.
Затова се нуждая от теб.
Помисли за бъдещето си, мила.
Назад.
Елфи, послушай ги.
Моля те.
Добър съвет, девойко.
Слушай, Елфаба,
щом успя да направиш това от раз,
майчице, не мога да си представя…
Бях искрен, като ти предложих дом тук.
Ще бъдем ти и аз.
Но ако това ще те направи щастлива,
ще вземем и приятелката ти.
Наистина ли?
Защо не?
Не.
Елфаба.
В твой интерес е да я върнеш тук.
Елфи!
Слушайте.
Чуйте!
Ако искате близките ви да са добре,
ще останете предани на Вълшебника.
Онази зелената го направи!
Не я оставяйте да се измъкне!
Елфи, къде отиваш?
Елфи, какво правиш?
Не.
Моля те, върни се и говори с тях.
Елфи.
Какво правиш?
Това е прекалено.
Вземи.
Елфи! Не…
Стража.
В двореца има бегълка.
Доведете ми я.
Бързо.
Елфаба, какво правиш? - Ела с мен.
Къде? Да не си полудяла?
Постъпваш глупаво.
Ела. - Къде отиваш?
Горе.
Тук са! - Ето я зелената!
Качвай се бързо. - Това е глуп…
Бързо, скачай.
Да скачам? Аз ли?
Бързо, Глинда, скачай!
Падам…
Дръж се за мен!
Дръж се!
Махай се!
Пусни ми крака.
Пусни ми крака!
Чакайте!
Давайте! - Бързо!
Бутай! - Помогни ми!
Не!
О, не.
Елфи.
По-бързо! Внимавай!
Бързо! Слизай!
Не гледай назад!
Пазете се! - Внимавайте!
Това не е добре, не е добре.
Елфи.
Елфи!
Успокой се и го остави да обясни.
Само през трупа ми.
Ти мечтаеше за това.
Елфаба, това е по-важно от нас.
Защо веднъж не запази спокойствие, вместо да кипваш веднага?
Дано си щастлива!
Дано щастлива си сега.
Дано щастлива си, че всичко провали.
За много умна сигурно се мислиш.
Дано ти си щастлива.
Дано щастлива си и ти.
Дано си горда, че с готовност мълчиш и лазиш по корем
все в името на своята амбиция.
Макар да ми е трудно да си го представя,
дано щастлива си
сега.
Граждани на Оз,
има враг, който трябва да бъде намерен и заловен.
Не вярвайте и на една нейна дума.
Тя открадна нашия Мъдролист.
Тя е зла
и отговорна за осакатяването на бедните невинни маймуни.
О, не.
Зелената й кожа
е само външната проява на вероломната й природа.
Това извращение,
това отвращение,
тази…
Зла вещица.
Не се бой.
Не се боя.
Вълшебникът трябва да се бои от мен.
Елфи, чуй ме.
Послушай ме. Просто му се извини.
Още можеш ти с Вълшебника да бъдеш.
Толкова чака и се труди за това.
Можеш да получиш всичко най-желано…
Да, знам.
Ала не го искам.
Не.
Не мога да го искам
вече аз.
Нещо в мен е променено.
Нещо не е същото сега.
По правилата вече няма да играя
на тази чужда за мен игра.
Твърде късно е да се откажа.
Твърде късно е да се завия през глава.
Дойде моментът на инстинктите си да се доверя,
очите да затворя
и да скоча.
Дойде моментът гравитацията да надвия.
Аз вярвам, гравитацията че ще надвия.
И няма как надолу да ме повлечеш.
Не можеш ли да разбереш, че мания за величие те заслепява?
Не ще приема чуждите ограничения,
защото някой друг така бил казал.
Не всичко мога аз да променя,
но щом опитам, ще го разбера.
Аз боях се твърде дълго
да не изгубя любовта.
Но ако любов това е,
твърде висока е нейната цена.
По-лесно ми е да повярвам, че гравитацията ще надвия.
Вземи си сбогом с мен, защото гравитацията ще надвия
и няма как надолу да ме повлечеш.
Горе са!
Елфи, какво правиш?
Елфаба, моля те.
Послушай ме, спри.
Не и заклинание за левитация, моля те.
Не знаеш какво правиш, моля те.
Спри!
Е?
Къде са ти крилата?
Май все пак не си чак толкова могъща.
Мили Оз.
Напред!
Удар!
Бързо.
Качвай се. - Какво?
Удар!
Ела с мен.
Помисли какво бихме постигнали заедно.
Без граници…
Щом заедно сме, няма граници.
Най-славният екип ще сме с теб двете,
Глинда.
Ще постигнем своите мечти.
Щом заедно работим аз и ти.
Не ще ни спрат затворени врати
и гравитацията дори ще победим.
С теб двете гравитацията ще надвием.
Надолу няма да ни повлекат.
Идваш ли?
Елфи, трепериш.
Ето.
Загърни се.
Дано щастлива си,
щом това избираш.
Ти също.
Дано щастлива бъдеш ти.
Пожелавам ти го от сърце.
И нека никога не съжалиш.
Дано накрая си щастлива ти.
Дано щастлива си,
приятелко моя.
Живо!
Ето ги! - Дръжте ги!
Дръжте я!
Не! Оставете я!
Не е сторила нищо. - Оставете ме!
Не! - Дръжте ги!
Елфи!
Не! Назад!
Елфи, спри! - Аз ви трябвам.
Аз съм тази, която ви трябва! - Не!
Аз съм!
Какво си направила пак? - Елфаба Троп е зелена като боб.
Тичай да й кажеш ти, отдалече че вони.
Стига дрънка, изпълнявай.
Помисли за бъдещето си, мила.
Отнесете това нещо!
Аз съм!
Щом търсите ме, погледнете
към западния небосклон!
Както някой рече ми наскоро,
"Всеки заслужава шанс да полети".
И макар че ще летя сама,
аз поне летя на свобода.
А който на земята би желал да ме свали,
предайте му послание от мен.
Разкажете му как гравитацията надвих.
Летя във висините, гравитацията надвила,
и скоро всички ще научат за моята сила.
Без граници…
Граждани на Оз,
има враг, който трябва да бъде намерен и заловен.
Не вярвайте и на една нейна дума.
Тя открадна нашия Мъдролист.
Губернаторе?
Тя е зла.
Без граници…
Зелената й кожа
е само външната проява на вероломната й природа.
Това извращение,
това отвращение,
тази… - Хайде!
Без граници…
…Зла вещица.
И никой в цял Оз,
никой Вълшебник, сегашен или предишен,
на земята не ще ме свали!
Дано си щастлива. - Тя е злосторница! Убийте я!
Не ще ме свали. - Злосторницата няма ние да жалим.
Трябва да я свалим…
долу!
Долу!
СЛЕДВА ПРОДЪЛЖЕНИЕ
ЗЛОСТОРНИЦА ЧАСТ I
Превод МИЛЕНА БОРИНОВА