Tidligere i Marvels Runaways...
-Hej med dig, lille heks. -AWOL.
Vores skæbner er forbundne.
Molly, siden før din fødsel
har vi været med i organisationen PRIDE.
-Hold så op. -Stop.
Du ved ikke en skid.
Amy.
Mor!
Nej!
Du behøvede ikke dræbe min far.
-Har du det bedre? -Ja, tak.
Quinton den Store,
husets oprindelige ejer.
En slags gammeldags tryllekunstner.
Det må have været noget af et show.
Det her bliver sjovt.
Du har kræfterne til at stoppe det.
Tenebrae.
Tenebrae!
Hvad fanden er det?
Måske kom Alex hjem.
Med en tuba?
Alle mine Didion-bøger er væk.
Hvad fanden er det?
Om det er drøm eller massehallucination,
skal jeg lige bearbejde det.
Jeg ved ikke,
hvordan vi kom hjem i går.
Vi kørte vel. Det ville give mening.
Herberget ser underligt ud.
Hvem er alle de mennesker?
Jeg har læst om det.
Vi lider af kulilteforgiftning.
Så ville vi være døde.
Er det skærsilden?
Måske er vi tilbage i Jonahs algoritme.
Sådan føles det ikke.
Det føles som Den store Gatsby.
Så kan Leo være her. Jeg ser efter.
Det ligner mere Burton end Baz.
Hvad sker der?
Er vi gået tilbage i tiden?
Måske har platformen revet hul i rum-tidskontinuummet.
Problemet er,
at alle teorier kan være sande.
-Og ingen er gode. -Se lige.
QUINTON DEN STORE - TRYLLEKUNSTNER
UNIVERSETS VIDUNDERSHOW KOMMER ÅNDERNE TILBAGE?
Fedt. Vores hjem er overtaget
af en klam tryllekunstner.
Undskyld. Det var overflødigt.
Tryllekunstnere er klamme.
Kom nærmere. Showet begynder.
Ellers tak.
Det er ham fra det magiske værelse.
Han er Herbergets oprindelige ejer. Det er hans hus.
Jeg er glad for at se jer.
Den rædselsfulde musik lokkede de viljesvage, forlystelsessyge væk.
Men ikke jer. Bravo. Kom.
Kom med.
Vi er ikke i humør til magi.
Det er ærgerligt, ma petite Japonaise.
For du har den perfekte størrelse til min kasse.
Er det blod?
Og du passer perfekt til min kniv...
Slip mig.
Vent. Der er noget galt.
Molly, dine øjne...
-Er smukke. -Og ikke gule.
Karolina, lys op.
Intet.
Vi har ingen kræfter her.
Kræfter?
Hvilke kræfter refererer I til?
Magi er den eneste kraft her.
Sig, I mestrer halshugningskunsten.
Det har jeg stadig til gode.
Jeg kan ikke finde nogen at øve på.
Han er ikke til hjælp.
Og enormt klam.
Fint. I vil ikke være med i showet,
det er synd for jer.
Men jeg advarer jer.
Hvis I forlader husets beskyttelse,
vil I fortryde det.
Vi undskylder.
Vi ville ikke fornærme dig.
-Vi har brug for hjælp. -Hvor er vi?
-Og hvornår? -Det er altid det samme.
Jeg forsøger at gøre mit hjem
muntert og gæstfrit,
og dog bliver ingen og ser showet.
Hvad gør jeg galt?
Din tendens til at overdrive
kan være tegn på narcissistisk personlighedsforstyrrelse.
Og at du har føjet "den Store" til dit navn
er også et advarselssignal.
Så du andre nye, før vi kom ind?
Ja.
En tomhjernet, rødhåret dame, en orientaler,
en galning og et bebrillet, negroidt barn.
Sådan kan du ikke tale.
Det er stødende, men han så dem.
Hvor tog de hen?
De gik ud.
Men ikke før damen prøvede at tage min monokel.
Havde Stacey brug for briller?
Det betyder, de er deres gamle selv.
Overgangen fra vores verden til den her
adskilte dem fra lysvæsnerne.
Som vores kræfter er forsvundet.
Det er min skyld. Vi skal finde dem og tage tilbage.
Ungdom.
Som om det skulle være let,
men det bliver det ikke.
I står på det spinkle sted mellem denne verden og alle de andre,
der inkluderer jeres indre verdener.
Finder I jeres kammerater,
er de fanget i et mareridt.
Jo længere I bliver her,
des mere vil I glemme om jeres fortid,
og snart bliver denne verden alt, I kender til.
Fede salgsargumenter.
Selvfølgelig kommer ingen til dine shows.
Er du ikke den kvikke?
Vi skal finde Alex og vores forældre
og komme væk herfra.
Hvis han taler sandt, skal vi holde sammen.
Hør, jeg...
Nico, endelig kom du.
Bedstemor?
Det ligner min fars bil.
Du giver undskyldninger hele tiden.
Det ligner min far. Nej.
Molly?
Godt.
Mamá? Papi? Hvad?
Du kommer sent. Sid ned.
Er der noget galt, skat?
Slet ikke.
Hvad pokker?
Hvor er jeg?
Karolina?
-Destiny? -Karolina, er det dig?
-Er du her? -Jeg beder dig.
Du skal hjælpe os.
Hør!
Hvad skete der?
Pis.
Hvad var det?
Det skulle du ikke se.
Mor. Du er okay.
Ja. Skulle jeg ikke være det?
Men, søde, hvad laver du her?
Vi har talt om det.
-Jeg kom for at hente jer. -Nej.
Din far og jeg gennemgår en kritisk periode.
Apropos din far...
Har du set ham?
Jeg troede, han hentede mad,
men nu er jeg ikke sikker.
Det her sted er et rod.
Det er ikke Old Lace.
Nej, det er en prototype. Med fejl.
Det er svært at fremstille en dinosaur.
Er det her sket?
Det er ikke mit mareridt, men dit.
Din hukommelse.
Det er også din.
Nej.
Jeg kan ikke huske det her.
Det er der måske en grund til.
Beklager, skat.
Men du har altid været for klog.
Molly, jeg elsker også dig.
Men nu skal vi spise.
Jeg fatter bare ikke, det sker.
Min drøm går i opfyldelse.
Hvad er det?
-Tag et kig. -Okay.
Jeg købte det til dig i dag.
Jeg så det og tænkte på dig.
Men det er...
Du gav mig det, da jeg var fire år.
Du er så sjov.
Du er så stor nu.
Og dine kanongode jokes. Du er som din papi.
Tænk, du skal i børnehaveklasse.
Hvad?
Tror I, jeg skal i børnehaveklasse?
Hvor ellers?
I kender mig kun, som jeg var før.
I har ikke set mig vokse op.
Vi ser dig vokse op.
Hver dag.
Det er vores glæde.
Men du skal spise op. Vi skal i kirke.
I kirke efter middag?
Ikke den kirke.
Gibborim-kirken.
Er vi Gibbs?
Skat, kald dem ikke det.
Nej, vi er ikke medlemmer.
Vi gør velgørenhedsarbejde.
Hvilken slags?
Hjælp os. Måske kan du tale med hende.
-Afholde hende fra at gøre os fortræd. -Hvem?
Aftenen falder på.
Hun kommer altid, efter det bliver mørkt.
Du er død. Det er ikke virkeligt.
Vi er her.
Vi er her på grund af dig.
Hvad?
Vi er de 17.
Dit lys førte til vores tilintetgørelse.
Mit lys?
Jeg anede ikke, hvad mine forældre eller PRIDE lavede.
Det er ikke min skyld.
Måske var vi føde for din far,
og din mors kirke udleverede os,
men dit ansigt var på plakaterne.
Du var grunden til,
vi kom og troede.
-Stop. -Fang hende!
Nej! Slip mig.
Hør!
Hvad laver du her?
Jeg ved, hvad der sker i bilen, og jeg vil stoppe det.
Er du modig nok?
Du ligner min bedstefar.
Jeg har hørt, han var en lort.
Næste gang rammer jeg. Smut.
Jeg hader at sige det...
Kom an.
Med glæde.
Far?
Husker du dine tanter, Tokiko og Judith?
Jeg husker, deres hjem lugtede sjovt.
Vi hørte, din mor var her.
Og staven, har hun den stadig?
Nej, den er min nu.
Gav hun staven til dig?
Du kunne umuligt være parat.
Det er lidt fordømmende...
-Hvor er den nu? -Jeg er ikke sikker.
Jeg ved ikke, hvad der skete med den,
efter den bragte os hertil.
Måske er den tilbage i mig.
Underlig og fræk. Klart min familie.
Jeg skal bare have hjælp til at finde mine venner.
Ja? Skal jeg gå den vej?
Eller... Hvad?
Personlig grænse, tak.
Du sagde: "Tilbage i mig." Hvad mente du?
Staven kommer fra mit bryst.
Det lyder skørt.
-Vi tager et kig. -Enig.
Har I røntgensyn eller synske evner?
Vi har en kniv.
Vent. Gør det ikke ondt?
-Jo. -Skrækkeligt.
Hvorfor gør I det?
Jeg er dit barnebarn.
Og min udgangsbillet. Hold fast.
Du er ikke ønsket.
-Måske ikke af jer. -Søstre!
Tak for det.
Vi skal væk nu.
De kan komme tilbage.
Hvordan kender du mig?
Jeg er din søster.
Amy?
Hvordan kan det ske?
Jeg har sådan savnet dig.
Jeg har forsøgt at tale med dig...
Jeg stopper dig der.
Du har stærke følelser for mig,
men jeg husker dig ikke.
Tryllekunstneren sagde det. Du har glemt, hvor du kom fra.
Vi skal af sted. Nu.
Til det spinkle sted.
Nej. Ikke uden mine venner. Alex er her.
Og mor. Kan du huske hende?
Nej. Kom.
Jeg kan ikke gå med dig.
Jeg skal finde de andre, før de glemmer alt.
Her er ikke sikkert for dig. Du kan ikke finde vej.
Så hjælp mig, Amy.
Du er min søster.
Du kender mig.
Jeg kan se det på dit ansigt.
Mor kan hjælpe os.
Meget vel.
Jeg kan føre dig til hendes værste øjeblik.
Hun bliver ikke svær at finde.
Hvorfor starter den ikke?
Det her er helvede.
Er det bedstefar med battet?
Ja.
Hvem af jer bangebukse vil dø først?
Løb. Jeg holder ham hen.
Det er min kamp. Undskyld for alt.
-Kør. -Nej. Far, vent.
Udfordrer du mig?
Det er ikke så sjovt at blive slået, vel?
Stop!
Fortsæt, hvis det er det, du skal.
Men mishandling
er også et valg.
Jeg håber, du vælger bedre end mig.
Vi kører.
Hej. Morer I jer? Godt.
Værsgo.
Tredje fra venstre.
Ingen familie er anført. Godt.
Før hende til lægen og så til Leslie.
Tak.
Hej. Morer du dig?
Drik ud.
Morer du dig?
Her er lidt ekstra.
Jeg ved, hvad det er.
Hvad er det, skat?
I udvælger et offer til Jonah.
Du har altid været kvik. Du gør mig stolt.
Nej. Det er forkert.
Molly, det er en ære. Han har valgt os.
I er de gode. Han tvang jer!
Det har han aldrig gjort. Vi er stolte af vores arbejde.
Det er ikke virkeligt.
Stedet vil ødelægge mig.
Alle sammen!
Ud herfra! De folk vil dræbe jer.
-Ro på. -Hjælp ham.
I har forgiftet dem.
Det er bare punch. Din favorit.
Kun til særlige lejligheder.
Du godeste. Hvor kunne I?
Du vil elske smagen.
Vi har lavet den specielt til dig.
Nej.
Bare en lille slurk. For Papi.
Det var underligt. Hvad skete der?
Det er skyggeformularen. Sådan bevæger vi os rundt.
Tænk på, hvor du vil hen. Træd ind i skyggen og ud.
Hvorfor er vi her?
Sender stedet dig til dine mareridt,
er det her, mor er.
Det er den dag, du døde.
Nej. Det sker ikke.
Nico, vent.
Mor er herinde, på dit værelse.
Nico, du gik lige ud.
Det var ikke mig.
Eller måske var det din version af mig.
Jeg ved det ikke, men vi skal af sted.
Det kan jeg ikke.
Jeg skal gøre det her.
Jeg har måske en chance.
For hvad?
For at få hende tilbage.
Få liv i Amy.
Mor.
Men jeg kan ikke huske trylleformularen.
Som den dag, Nico.
Jeg kan ikke, men måske kan du.
-Det tror jeg ikke. -Jeg beder dig!
Jeg kunne ikke.
Kunne ikke.
Jeg beder dig.
Nej!
Der kan du se. Det er ikke Amy.
Det er ikke Amy. Det er ikke staven.
Det er ikke vores hjem.
Nogen vil fange os, men det må ikke ske.
-Okay? -Selvfølgelig.
Det er, hvor vi er.
Nogle kalder det den mørke dimension.
Jeg forstår hvorfor.
Den vil ødelægge mig,
men jeg skal slippe Amy.
Det grufulde, der skete, kan ikke ændres.
Du kom efter mig.
Det behøvede du ikke.
Tak.
Vi skal gå.
Jeg har mistet min guide.
Hun lignede Amy, men måske var hun noget andet.
Hvorfor gå nu?
Vi kan ikke stole på meget i den her verden.
Jeg skal finde Karolina.
Har den mørke dimension kørt en bil i garagen?
Du har slettet min hukommelse.
I den virkelige verden
kom jeg ned i kælderen
og så noget, så du slettede min hukommelse.
Det virkede perfekt dengang. Hvorfor ikke nu?
Jeg opmålte nøje doseringen.
Det er hverken dit laboratorium eller vores verden.
Jeg ville ikke have, du led.
Du kan have været årsag til mine lidelser.
Nej. Det kan jeg ikke.
-Jeg passede på. -Hvor gammel var jeg?
Måske 12 eller 13.
Da min angst begyndte?
Den har du vist fra din far.
Hans onkel Melvin lukkede sig inde
og ville ikke klippe sit hår
eller tånegle i en lang periode.
Nej, det kom fra dig. Du forbrød dig imod mig.
Du fjernede min hukommelse.
Jeg ville beskytte dig mod uhyret.
Den ynkelige skabning er ikke uhyret. Det er du!
Altid så dramatisk.
Vi skal fokusere på lyspunktet.
Vi er sammen igen, og alt andet er ligegyldigt.
Giver du mig saven?
Hvorfor gør I det her?
Jeg kan ikke hjælpe sådan.
Du er ikke vores frelser, men vores offer.
Med en som dig
bliver hun måske tilfreds.
-Hvem? -Mørket.
Hver aften tager hun en af os og får næring.
Hør her.
Beklager, hvad der skete.
Havde jeg vidst, hvad kirken gjorde,
ville jeg have stoppet det.
Måske kan du stoppe det her.
Elskede, smukke Karolina, endelig.
Nico?
Er du overrasket over at se mig?
Det er inde i mit hoved.
Nej. Jeg er virkelig.
Så virkelig.
Et kys vil bevise det.
Nej.
Hvad er der galt?
Elsker du mig ikke mere?
Du sagde, du altid ville elske mig.
Det er ikke dig.
Kys mig.
Selvfølgelig.
Men du ved, at et påtvunget kys
ikke er rigtigt.
Så bind mig op.
Undskyld.
Jeg var bare overrasket over at se dig her.
Men jeg er glad for, du er her.
Løgner. Du narrede mig.
Men vil du have kamp...
Det vil jeg ikke.
Hvad har du gjort?
Du skal ikke gå rundt med ham længere.
Jonah var mit problem, og jeg fejlede.
Det var ikke
dit ansvar.
Det er ikke min smertes årsag.
Min smerte er ensomhed.
Og du er helbredelsen.
Det kan jeg ikke være. Beklager.
Men du svor.
Du sagde for altid.
Karolina, hvor er du?
Du sagde, du ikke var bange for mit mørke.
Du sagde, du elskede mig
for altid.
Karolina!
Det er virkelig dig.
Er du okay? Hvad skete der?
Jeg ledte bare efter dig,
og nu er du her.
Kom her.
Du skal vide, at det, jeg gør,
alt, jeg har gjort, er for at beskytte dig.
Jeg har ikke brug for din beskyttelse.
Jeg kan passe på mig selv.
Tror du det?
Du kender mig ikke længere. Jeg kender ikke dig.
Fint.
Hvad laver du?
Det er fodringstid.
Fodring af hvad?
Hun er sulten, og jeg er overflødig.
Du er så sej, så mød, hvad der er indenfor.
Fint nok.
Det er ikke noget problem.
Værsgo.
-Har den et navn? -Ja. Nummer 33.
Hvor opfindsomt. Det er let at sige.
Værsgo, Old Lace.
New Lace?
Kom nu, tøs.
Jeg har frokost.
Hej, tøs.
Du er stadig lidt Old Lace.
Vi er på bølgelængde.
Det er mig. Jeg er ikke min mor.
Det er mig, Gert.
Jeg kan se bag overfladen.
Jeg ved, min Lace er derinde.
Okay.
Hejsa.
Sådan. Dygtig pige.
Godt så.
Det var noget af et samspil.
Det er jeg vel okay med.
Vent!
Stop!
Afbryder vi noget?
Jeg skyndte mig.
Pis.
Molly?
Hvad laver du her?
Mine forældre var her.
Hvordan kunne de være så onde?
De var ikke dine forældre.
Men det var de.
Der var noget sandt.
Jeg ville ikke tro på det før.
De var med i PRIDE.
Lige så slem som hende.
Den familie, du har brug for, er lige her.
Vi er her alle.
-Jeg vidste, vi fandt Karolina. -Hej, Molly.
Er du okay?
Det er jeg vel.
-Kender jeg dig? -Hvad?
Søde, det er mig, Stacey.
Nej. Beklager.
Hun glemmer, som tryllekunstneren sagde.
Jo længere vi er her, des mere glemmer vi.
Det sker. Vi skal væk. Nu.
Vi kan ikke forlade Alex.
Hvem er Alex?
Fedt. Hun har glemt missionen.
Det er ærgerligt med Alex,
men bliver vi længere,
-forsvinder vi alle. -Vi kan komme tilbage.
Vi skal af sted nu.
Tænk, jeg siger det,
men gid tryllekunstneren var her.
Han må være her et sted.
DEN STORE QUINTON!
Hallo? Er her nogen?
-Hvis han er gået? -Han går ingen steder.
Nå, men han er væk.
Undskyld, alle sammen.
Det er min skyld.
I er mine venner,
og jeg har ført jer ud i noget grusomt.
Hvis det hjælper,
kan vi ikke blive vrede,
for vi vil ikke huske, du gjorde det.
Det er ikke så slemt.
Åh gud.
-Er det virkelig... -Amy?
Mor.
Men det kan ikke...
Vel?
Jeg ved ingenting længere.
Jeg gør det lettere.
Jeg er udsendt af Morgan le Fay.
Jeg burde have vidst det.
Morgan hvad?
Jeg lovede, jeg ville udlevere Nico,
men nu jeg ved, hvem I er,
og hvad I betyder for hinanden,
husker jeg mit gamle liv.
Jeg udleverer dig ikke. Jeg er bange for, hvad hun gør.
Tak.
Du kan stadig få os tilbage, ikke?
Nej. Jeg har ikke formularen.
Den har ingen.
Det passer ikke helt.
Men jeg har ikke brugt den i lang tid.
Jeg får brug for hjælp.
Hvad kan jeg gøre uden staven?
Du har den.
Du skal stole på mig.
Din tur.
Jeg tænkte det nok.
Nej.
Jeg siger formularen, og på min befaling
åbner vi cirklen og går igennem.
Hvis du siger det. Okay.
Ved de grædende træer...
Send os gennem den åbne dør
til det befalede sted.
Må jeg sige mere end et ord?
Vi var alle nybegyndere engang.
Nu, datter, udfør din del.
-Du milde... -Stephen Hawking.
Alle igennem.
Hvad med dig?
Kommer du?
Jeg er mere sikker her.
Morgan ville vide det. Det ville være dårligt for mig.
Og dig.
Vi skal af sted.
Det var utroligt.
Jeg er lidt køresyg.
Teleportering har bivirkninger.
Du vænner dig til det.
Det er tryllekunstnerens hus i fremtiden.
Eller skal jeg sige nutiden? Fremragende.
Bor I her?
Kan du trylle vores forældre ud af Herberget?
Ved at slette hukommelse?
De ord vækker dårlige minder. Vær sød at lade være.
Sådan så her ikke ud før.
Der er masser af spindelvæv.
Jeps. Og det er jeg glad for.
Hvor er Old Lace?
Venner, kom lige.
Jeg tændte, og se.
HARDDISK UDEN BACKUP I 6 MÅNEDER, 22 DAGE, 4 TIMER
VIL DU GEMME NU?
Alex var omhyggelig med at gemme data.
Det betyder...
Vi har været væk i seks måneder.
Betyder det,
at Alex har været fanget lige så længe?
Tekster af: Maria Kastberg