Traducerea și adaptarea:neala555
Sincronizarea:neala555
În mod evident am calculat greșit câteva lucruri.
De ce oare în momentul în care viața îți depășește cele mai optimiste așteptări
cuțitul te împunge în spate.
Ei bine, un lucru tot am să vă spun.
Nu-l voi lăsa niciodată să mă atingă.
Vecinul... Probabil a deschis ușa să se plângă.
Pentru un tip cu un IQ din 4 cifre
trebuie să-mi fi scăpat ceva.
Și nu-mi scăpaseră multe.
Am ajuns atât de aproape în a avea un impact asupra lumii
iar acum singurul impact pe care îl voi avea
va fi pe trotuar.
LIMITELE
Îl vedeți pe tipul acela?
Acela eram eu, nu cu mult timp în urmă.
Ce om care nu e dependent de droguri și alcool arată așa?
Doar un scriitor.
În mod ciudat, nimeni nu credea că am semnat un contract.
E deghizată în roman SF, dar e, de fapt, manifestul meu
despre individul secolului 21.
Creez o societate utopică, unde toți suntem...
E o...
Aceea era ziua când trebuia să o încep.
Așa...
O să fie grozavă.
Trebuie doar să investesc timp, să stau în cameră.
Acesta e conceptul cheie.
Nu părăsi camera.
Au trecut așa câteva săptămâni.
Poate chiar câteva luni.
Cel puțin încă o mai aveam pe Lindy.
Așa, pur și simplu?
Haide, Eddie...
Nu cred că e o surpriză.
Eu sunt surprins.
Hai să nu facem asta.
O să-i dau 90 de pagini mâine și vineri.
Așteaptă să vezi ce spune ea.
- Eddie! - Ce e?
Știu cum merge. Doar am fost prietena ta.
Cuvântul ăsta nu descrie ce însemni tu pentru mine.
Parteneră? Amoreză?
Iubită. Amoreză.
Femeie de serviciu. Bancă.
Chiar și așa...
Ce-i al meu e și al tău.
Și știi că vreau să-mi petrec restul vieții cu tine.
- De fapt, mă gândeam... - Nu mă cere!
De ce nu?
Fiindcă ți-a ieșit atât de bine data trecută.
E adevărat, m-am însurat cu Melissa, imediat ce am terminat facultatea.
Da!
Pentru puțin timp.
Asta nu merge.
Deși tot ce spui e adevărat, eu tot te iubesc.
Trebuie să mă întorc la muncă.
Nici măcar nu mi-ai spus ce s-a întâmplat.
- Am obținut-o? - Serios?
Da, sunt editor.
Am propria mea asistentă. Îți vine să crezi asta?
Sigur că da. Meriți asta.
Mersi.
Avea dreptate. O mișcare înțeleaptă.
Îmi ratasem cariera.
Știam amândoi ce ne așteaptă.
Patul de jos din dormitorul copilăriei mele din Jersey.
Tatăl meu primindu-mă cu brațele deschise
în domeniul provocator al inventarierii instrumentelor dentare.
Eddie Morra!
Din toate cunoștințele pe care ai vrea să le uiți,
e vreuna mai nefolositoare decât... fostul cumnat?
Sfinte Sisoe, omule! Cât a trecut? Nouă ani?
Ești în regulă? Arăți de parcă stai pe stradă.
Ce s-a întâmplat?
Mai nimic. Scriu mult.
Încă mai încerci să scrii?
De fapt, am semnat contract pentru o carte.
- Serios? E grozav. - Da.
Și tu? Mai faci trafic?
- Arăt ca cineva care face trafic? - Nu.
Hai să bem ceva. Vreau să-mi spui despre carte.
Nu știu. E ora 14:00.
Și când te-a oprit asta pe tine?
Bine.
- Deci... - Ce mai face Melissa?
- Poftim. - Mersi.
N-am de unde să știu. Nu mă întâlnesc cu ea.
S-a mutat în nord.
Are o slujbă cu vânzări pe internet.
Și doi copii.
Doi copii? Cine e soțul?
Nimeni cu care ai prins-o, dacă tot întrebi.
De ce te interesează, omule?
Ați fost căsătoriți vreo cinci minute.
Nu vreau să vorbim despre ea. Vreau să vorbim despre tine.
Spune-mi despre cartea asta. Cum merge?
Păi e... Am rămas în urmă. Și-mi irosesc nopțile și zilele.
- Cât ai scris până acum? - Un cuvânt.
- Pană de inspirație? - Da.
Cred că te pot ajuta eu cu asta. Doar de data asta.
Nu, nu, nu...
Nici măcar nu știi ce este.
- Încă mai faci trafic. - Frate, am progresat.
Acum ofer consultanță pentru o companie farmaceutică.
De parcă ar fi vreo diferență. Încetează, Vernon.
Nu. Acesta e un produs exclusiv care va intra în fabricație de la anul.
A trecut testele clinice și e aprobat de ANM.
Doar din curiozitate, și asta e tot...
Dă-mi să văd.
Ce conține?
Au identificat receptorii din creier care activează anumite circuite.
Se spune că putem folosi doar 20% din creier.
Pastila asta îți conferă acces la întreg creierul.
Vernon, uită-te la mine. Crezi că sunt idiot?
Sunt falit, sunt deprimat.
Nu cred că viața mea se va schimba în bine,
dacă iau o pastilă-minune.
Da. Când?
Spune-i că nu putem face asta.
Nu. Să-i spui. Nu, acum!
Mă tem că va trebui să te părăsesc, Eddie.
Dar aș vrea să ne mai întâlnim. Așa că, sună-mă.
Și fac eu cinste cu asta.
Nu o vreau.
Nu fi nerecunoscător.
Știi cât costă? 800 de dolari. Bucata.
Cu plăcere.
Pe drumul spre casă, m-am gândit la Melissa.
Cum de e și ea o ratată? Era atât de deșteaptă.
Mai deșteaptă decât toți cei din jurul ei.
În mod clar, era o legătură între acest Eddie,
ușor amețit la ora 15:00, și un Eddie de mai devreme,
care vomita pe biroul șefului său
sau care fura Percocet de la mătușa muribundă.
Deci cine-o poate învinui pe Lindy că m-a părăsit?
La urma urmelor, poate fi mai rău de atât?
Nu voiam să văd pe nimeni.
Mai ales pe înțepata de soțioară a gazdei mele.
- Valerie, marți... - Gata, ajunge!
Steve se ocupă de chirie, deci poți să-l minți pe el.
Dintr-odată, aveam motive în plus să plec de lângă ea.
Tocmai înghițisem ca prostul o substanță.
Chiria e și așa mică!
Aflasem foarte puțin de la Vernon despre ce face acest medicament.
Ai putea să fii mesager pe bicicletă și ai face rost de banii ăștia.
Dacă era un halucinogen?
E jalnic.
Dumnezeule.
Dacă aș asculta-o, drogat fiind, m-aș arunca pe fereastră.
Tu mă asculți?
Pricepi? O să ajungi în stradă.
Apoi, am simțit.
Fusesem orb, dar acum vedeam.
- Ce s-a întâmplat? - Poftim?
Tu nu mă placi și nu te învinuiesc.
Vezi un ticălos ratat și epuizant care profită de soțul tău.
Ți-ai dori să-mi zbor creierii,
dar existența mea n-ar trebui să te supere.
- Ce s-a întâmplat? - Nu e treaba ta.
S-a întâmplat ceva la facultatea de Drept?
De unde știi că sunt la Drept?
Oamenii nu au la ei de obicei studii despre justiția Curții Supreme.
Ești un ciudat, nu-i așa? M-ai urmărit.
Nu, doar am observat cartea.
Ai văzut doar o parte. De unde ai știut?
O mai văzusem și înainte. În urmă cu 12 ani, la facultate.
Eram pe canapeaua unei studente cu care voiam să fac sex,
și o așteptam să iasă din baie, sperând că are un prezervativ.
Cumva, subconștientul meu a scos asta la iveală.
O amintire pe care nu o reținusem.
Sau a fost acolo mereu și aveam nevoie doar de acces?
Dacă vrei să scrii o lucrare, nu-ți sugerez cartea asta.
Cine te-a întrebat pe tine?
Există și o versiune a lui Hastings. Eu aș începe cu aceea.
E interesant că tipul ăsta era un idiot,
ceea ce conferă plauzibilitate teoriei că unul din angajații concediați
a fost cel care a elaborat ideile majore din opera sa.
Caută-i pe internet pe fiii aceluia. Le-ar plăcea să spele onoarea tatălui lor.
Așa ai ceva ce nu are nimeni...
Informații dintr-o emisiune, un articol citit pe jumătate,
un documentar de pe PBS...
Toate apăreau în lobul meu frontal și se combinau singure
într-un cocteil de informații utile.
Ea n-a avut nicio șansă.
Și ce-mi sugerezi?
Am lucrat și la eseul ei.
În 45 de minute, scrisesem o capodoperă.
Era mulțumită.
Doar nu era casa mea, nu?
Cine ar trăi așa?
Primul gând a fost să ard totul.
Dar rațiunea a câștigat.
Ce medicament era acesta? Nu mai eram dezordonat,
nu fumasem o țigară de șase ore, nu mâncasem...
Deci... abstinent și îngrijit? Ce era asta?
Un medicament pentru oamenii care voiau să fie mai pedanți?
Nu eram drogat. Doar gândeam clar.
Știam ce trebuie să fac și cum s-o fac.
În dimineața următoare, am trimis o sondă în creierul meu.
N-am găsit nicio urmă de geniu.
Pe scurt, mă întorsesem.
Dar ceva a rămas.
- Glumești. - Nu.
- Cuvintele au apărut pe hârtie? - Da.
- Scrise de tine? - Citește doar trei pagini.
Citește trei pagini în ora următoare și dacă nu vrei să citești mai departe,
îți returnez întreg avansul.
Bine, Eddie.
Eddie, sună-mă când ajungi acasă.
Eddie, am citit 40 de pagini. Sună-mă.
E puțin cam pompoasă, dar încă mai citesc.
Bine, cum ai făcut asta?
Sună-mă imediat ce ajungi acasă. Bine?
- Cine e? - Vernon, sunt Eddie.
- Care Eddie? - Morra.
Nu e un moment potrivit, Eddie.
Vern, trebuie neapărat să vorbesc cu tine.
- Vern, ce s-a întâmplat? - Nu-ți face griji, sunt bine.
Deci, Eddie, se pare că ești totuși interesat.
Medicamentul e incredibil.
Merge și mai bine dacă ești foarte deștept.
- Vernon, cine ți-a făcut asta? - Crede-mă, nu vrei să știi.
- Și cum se numește? - Încă nu are un nume comercial.
Dar băieții de la bucătărie îl numesc NZT-48.
"Băieții de la bucătărie"? Nu pare ceva aprobat de ANM.
Hai că ești hazliu. Doar nu ai crezut prostia aia, nu?
Bun, deci ce avem noi aici?
Un medicament netestat și probabil periculos,
furat din vreun laborator necunoscut,
și primit de la un tip dubios pe care nu-l văzusem de câțiva ani.
- Să înțeleg că mai vrei? - Da. Absolut.
Bine, ne înțelegem noi. Dar vreau să-mi faci o favoare.
Evident, nu pot ieși afară așa...
Poți merge la curățătorie să-mi aduci costumul?
Și poate aduci și ceva de mâncare.
Știa că mă are la mână.
Desigur.
De acum înainte, mă ofeream bucuros să fiu curierul lui.
I-aș fi spălat ferestrele, i-aș fi frecat toaleta.
Orice pentru a pune mâna pe pastila aceea transparentă
care l-ar aduce înapoi pe Eddie cel îmbunătățit.
Vern?
911. Ce urgență aveți?
Vreau să denunț... o crimă.
7B, da.
Bine. Așa o să fac.
Le-a luat mult timp să ajungă.
Și cum stăteam acolo, am început să-mi dau seama...
Vern îi cunoscuse pe cei care îi făcuseră asta.
Și am înțeles ce căutau.
Dar l-au găsit?
Rahat. Dacă ai găti singur, aș fi și eu mort acum.
Poliția! Vă rugăm să deschideți.
Poliția! Deschideți ușa!
Vă rugăm să deschideți!
Poliția! Deschideți ușa!
Deschide ușa!
- Mâinile sus! - Eu v-am sunat!
Și erați prieteni buni? Petreceați mult timp împreună?
Nu, era fratele fostei mele soții.
M-am întâlnit cu el pe stradă și m-a rugat să urc până la el.
- Să cumperi droguri? - Nu! Ce?
- Cu ce se ocupa tipul ăsta? - Nu știu. Era...
Am înțeles că era comerciant de antichități.
- Comerciant? - Da. De antichități.
Scaune vieneze și alte chestii.
Din acelea cu picioare de lemn curbate.
Da?
Exact. Edward Morra. E aici.
Sora victimei.
Nu-i mai auzisem vocea de zece ani.
- Eddie? - Melissa?
Erai acolo?
Mă întâlnisem cu el puțin mai devreme, pe stradă.
Dumnezeule!
Nu mă miră că era implicat în activități ilegale.
Cred că e mai bine să tac.
Probabil că e o idee bună.
Ar trebui să ne întâlnim, nu?
Nu știu. Trebuie să mă ocup de înmormântare și de ce-o mai fi...
Nu ne putem întâlni, bine?
Da, scuze. Atunci, ne întâlnim la înmormântare.
Nu! Nu vreau asta. Te sun eu când se termină totul.
Bine.
Ceva nu se leagă aici. Dă-mi numărul tău de telefon.
În caz că va trebui să te contactăm mai târziu.
Merita riscul?
Tu ce ai face?
Banii lui Vern, combinați cu o motivare fără precedent,
mi-au permis să termin cartea în patru zile.
O pilulă pe zi, și posibilitățile erau nelimitate.
În trei zile am învățat să cânt la pian.
Matematica a devenit folositoare. Și distractivă.
Mizez totul.
Dacă ascultam o limbă străină, reușeam să o vorbesc fluent.
Deci Shakespeare încurajează mediocritatea?
N-am cum să te contrazic.
Era grozav.
M-am documentat despre tumoarea lui Ann Helen.
Și e clar că cineva care are o asemenea boală abdominală
ar trebui să combine medicamente pe bază de platină
cu acid ciclopentan.
Dintr-o dată, știam totul despre orice.
Desigur, există o creștere temporară,
dar apoi acțiunile se prăbușesc complet în doi ani.
Dar sunt protejate.
Împotriva unei expansiuni agresive? Natura umană nu conferă protecție.
Suntem programați să vrem mai mult.
Uită-te la toate țările care au dominat lumea.
Portugalia avea o flotă uriașă. Acum mai au doar apartamente ieftine.
Iar britanicii fac mofturi la costumele lor.
Nimeni nu se gândește că o duce bine. Că are prieteni, cont în Elveția.
"Hai să nu invadăm Rusia iarna. Bem o bere și trăim din dobândă."
Da.
Creierul meu era plin de asemenea lucruri.
Tot ce auzisem, văzusem sau citisem vreodată
era acum organizat și disponibil, la dispoziția mea.
Eddie!
Sunt sigur că ai un portofoliu, dar, dacă nu ai,
aș fi foarte interesat să lucrez cu tine.
Bine, Kenneth.
Mi-am făcut prieteni noi care m-au invitat la plajă.
Plaja nu era în apropiere.
Toate temerile și inhibițiile mele dispăruseră.
Dar nu era suficient să mă destind.
Singura problemă era că, dacă nu mergeam înainte,
simțeam că voi exploda.
- A sărit vreodată cineva? - Ai înnebunit?
- O s-o facă. - Ba nu o s-o facă.
Dumnezeule!
Apoi am început să-mi fac o idee.
Dintr-o dată, știam exact ce trebuie să fac.
Nu era scrisul. Nu erau cărțile.
Era ceva mult mai important.
Dar aveam nevoie de bani ca să reușesc.
Pe piața de consum inferioară nimeni nu câștiga prea mult.
Dar nimeni nu avea NZT.
Înarmat cu ultimii 800 de la Vern, am câștigat 2.000 de dolari într-o zi.
În ziua următoare, 7.500.
Mergea prea greu.
Aveam nevoie de mai mult capital.
Băncile nu dădeau împrumuturi unor tipi ca mine.
E cel de acolo.
Liv ți-a spus că vreau să fac un împrumut pe termen scurt?
Da, și i-am spus s-o lase baltă.
De ce?
Fiindcă nu te-am mai văzut până acum și deja îmi ești antipatic.
De ce ți-aș da 100.000 de dolari?
Fiindcă îmi voi cvintupla banii, patru zile la rând.
- Deci ai aranjat ceva. - Nu am aranjat nimic.
Am făcut anumite calcule, folosind algoritmi.
Dacă te uiți la a patra coloană, aceasta a fost prima...
Ești bun.
Ai dreptate, am aranjat ceva.
Oamenii sunt prinși când fac asta. Ce-o să faci atunci?
Doar nu am o agendă cu numele tău, dacă la asta te referi.
Și sunt destul de sigur că nu aș vrea să te dezamăgesc.
Nu te ridica. Am spus să stai jos!
Dacă iei asta, ești al meu. Ai înțeles?
Dacă nu plătești, știi ce-ți facem?
Te tai la brâu.
Îți ridic pielea până peste cap și-i fac un nod.
Nu mori când te jupoi, o să te sufoci.
Baftă.
Noul meu prieten, Kevin Doyle, mi-a arătat cum poți obține
de două ori și jumătate profit, la o firmă de tranzacții.
De peste o săptămână mărisem doza.
Îmi crescuse puterea de învățare.
De ce cumperi din alea? Directorul a fost pus sub acuzare.
Dar nu și pentru contractul masiv pentru care a mituit.
Acela a rămas.
Probabil că vor anunța săptămâna viitoare.
Eram conectat.
La sfârșitul săptămânii, în contul meu de brokeraj
apăreau peste două milioane de dolari.
Vestea aceasta s-a răspândit repede.
Aveți 19 mesaje.
Patru oferte de slujbă, banca ce-mi mărea limita de credit,
un reporter de la New York Post...
Ar trebui să mă sunați, dle Morra. Nimeni nu face bani atât de repede.
Articolul va fi publicat, cu sau fără dumneavoastră.
Și, în sfârșit, Kevin Doyle, care încerca să pară relaxat.
Eddie, am vorbit cu șeful meu și imposibilul s-a produs.
Ți-am obținut o întâlnire cu Carl Van Loon.
Carl Van Loon vrea să te cunoască pe tine?
Așa se pare.
Dar tu nu te ocupi de finanțe.
Ce-ai putea face tu pentru Carl Van Loon?
De când vorbești tu în italiană?
Toate s-au schimbat în bine.
Se pare că cineva m-a făcut să mă trezesc.
- Sper că nu ai făcut-o pentru mine. - Nu, am vrut doar să-mi cer scuze.
Capacitatea mea de autosabotare nu era totuși nemărginită.
Întrebarea e, de ce m-ai suportat?
Eram îndrăgostită de tine.
- Și când va apărea cartea? - La anul. Cum e noua ta asistentă?
E bună.
- Și ai de gând să... - Mă bucur că ești aici cu mine.
Sunt mândră de tine.
Și...
Sunt puțin intimidată.
Am luat-o de la capăt.
Acasă la ea.
Acasă la mine.
Practic, peste tot.
"În trei zile de tranzacții fierbinți, necunoscutul domn Morra"
"a dat lovitura la bursă, stârnind comentariile unui manager de top."
"E Houdini, e un profet al timpurilor noastre."
Gata, dă-mi asta.
- E Dumnezeu? - Vii pe la mine mai târziu?
Nu pot. Nu am cheie.
Așa e.
Mi-o dai înapoi?
- Nu. - Nu?
Trebuie să fie cheia aceea? Nu poate fi una nouă?
De la apartamentul nostru.
Ar fi rentabil.
Iar tu pari atât de practică.
Pot să te conduc la muncă?
Ce faci, scumpule?
Nimic.
Ar trebui să dormi.
Nu e mâine întâlnirea ta cu Van Loon?
Eddie?
Te simți bine?
Ce cauți aici, pe hol?
Când ai mâncat ultima dată ceva?
Iată-l. Frumos articolul din Post.
E pe drum.
Te avertizez, e schimbător.
Acum ești prietenul lui cel mai bun, pentru ca imediat să devii o scursură.
Și vrea răspunsuri directe.
Dacă o lălăiești aiurea, îl pierzi definitiv.
Cred că ar trebui să repetăm câteva scenarii.
Mănânc, Kevin.
Ești pregătit pentru asta?
Ești sigur? Fiindcă eu nu sunt convins.
Ia niște pâine prăjită.
Salut, Carl. Mă bucur să te văd.
Salut, Eddie.
Ia spune, Eddie Morra, care e secretul tău?
Medicamentele.
Iau medicamente speciale.
Bine.
Există o formulă cu o metodă complexă, dar m-am și documentat masiv.
Știu absolut tot ce mișcă la fiecare companie de unde am cumpărat.
Am teancuri de hârtii în birou. Și știi ce?
- Acțiunile au crescut. - La limită.
Desigur, acțiunile au crescut, dar cine vrea să facă atâta muncă
pentru o percepție de rahat?
Nu e creșterea masivă pe care ți-o dorești pe termen scurt.
Așa că am lăsat datele la o parte și am ascultat zvonurile.
Și pe ce te bazezi când cumperi? Pe părerile angajatului de rând?
Desigur. Prețul acțiunilor nu e influențat de evoluția companiei.
E vorba de percepția de masă.
Deci, dacă găsesc anumiți algoritmi, în percepția bursei...
Identificarea tiparelor. E o prostie.
Nu toți înțeleg tiparele.
Și asta mi-a îmbunătățit percepția, dar e în continuare un truc.
Așa că am trecut la ușa cu numărul trei.
Sugerezi cumva că ai o formulă infailibilă?
A ajuns de la 12.000, la 2,3 milioane în zece zile.
Chiar am o formulă, dle Pierce.
Iluzii de grandoare.
Nu am iluzii de grandoare. Am o rețetă pentru grandoare.
Nu știu cine ești, Eddie, și cu ce te ocupi,
dar un lucru îl știu, tu nu vii din lumea mea.
Eu sunt înconjurat de investitori,
iar tu nu ai replicile care arată îngâmfare și spaimă.
Nu că mi-ar plăcea mai mult stilul tău,
dar e evident că alegi acțiunile cum nu a mai făcut-o nimeni.
Uită-te la companiile astea și spune-mi ce crezi.
- Acum? - Da. Nu te grăbi.
Desigur.
Nu e vorba de companiile astea, nu?
Explică-mi.
Poate doar dacă ești în ambele tabere.
Să controlezi întreaga piață.
Dar companiile astea nu te-ar ajuta la o fuziune.
Ar trebui să...
Cred că te gândești la o fuziune uriașă.
Și există o singură companie care ar putea justifica fuziunea
cu Van Loon și asociații.
Cu cine ai discutat?
Eu doar unesc punctele. Hank Atwood chiar e de acord?
Fie ești un escroc uimitor, fie ești foarte inteligent.
Voi doi împreună...
Toată lumea ar veni în genunchi să vă ceară energie.
Acum ai luat-o înapoi. Ce mai ai?
O previziune.
- Nu va merge. - De ce?
Ar trebui să asiguri Libia.
Serios?
Dar nu vrei să auzi asta de la un amărât pe care-l duci acasă.
Bine, o să-ți dau o șansă.
Ne întâlnim mâine la ora 10, să-mi spui ce ar face amărâtul.
- Și ar fi bine să fii pregătit. - Sunt la dispoziția dvs.
Doar nu locuiești aici.
Nici cei de la Aspire nu aveau cine știe ce facilități.
Da, și, în cele din urmă, și-au luat-o urât de tot.
Nu am intrat. Voiam să mă mișc. Să diger, să ingerez.
Există momente de tranziție în viața ta,
când știi că vechea ta viață a luat sfârșit.
Van Loon era tranziția mea. Aveam în sfârșit o ocazie.
Wall Street era cea mai bună opțiune.
Dar cât de departe puteam merge?
Director, operațiuni globale, poate chiar președinte.
Era și timpul ca cineva să pună lucrurile în ordine.
Dintr-o dată, am avut o nouă amnezie.
Când am parcurs ultimele 20 de străzi?
Am mai parcurs zece străzi, apoi...
... m-am trezit în centru.
Ai grijă!
O luptă? Eu nu știu să lupt.
Sau știu?
Fixează-i gura cu degetele. Așa.
Atacă punctele vitale. Ochii, gâtul, vintrele.
Orice ai face, nu te opri. Insistența ta va descumpăni atacatorul.
Distruge-i echilibrul. Folosește-te de elanul său.
Ce bar era ăsta?
Când s-a oprit, în cele din urmă,
nu-mi aminteam ultimele 18 ore din viața mea.
Bună, eu sunt. Credeam că vii pe la mine.
E totul în regulă? Sună-mă când ajungi acasă.
Deși nu luasem NZT, m-am hotărât să mă uit pe dosarele lui Van Loon.
Parcă erau hieroglife.
- Alo? - Kevin, sunt Eddie.
Nu pot ajunge azi la întâlnire.
Ce tot spui?
Nu pot să vin azi. Sunt bolnav.
Nu poți să ai acum gripă. E o ocazie unică în viață.
Știu. Ascultă-mă...
Am toate astea de analizat.
Ce-ai făcut toată ziua?
Kevin, eu...
Nu pricepi? Ăsta e testul tău.
Da. Și nu pot trece acum testul ăsta.
Și eu cum o să pic la faza asta?
- Știu. Ascultă... - Ascultă-mă.
Adună-te și vino la întâlnire.
Bine. O să vin.
- Salut. Ce faci, Eddie? - Mă bucur să vă revăd.
Ia loc.
- Ce știi despre Hank Atwood? - Atwood...
E un iconoclast.
A deținut jumătate din Colorado.
Și e pregătit, Eddie?
Ăsta e un curs despre Atwood? Nu știu toți despre el?
Unde a fost cu doi ani în urmă?
Nicăieri.
Acum doi ani, Forbes nici nu auzise de el.
A fost un salt uriaș, nu?
Tipul ăsta mă uimește. Apare de nicăieri în forță.
Nu reușesc să discut cu nimeni din tabăra lui.
Îmi fură două proprietăți, investește în țări dezorganizate...
Suntem lângă hotelul unde o femeie,
identificată drept Maria Winberg, a fost găsită aseară moartă în cameră.
Poliția a interogat ore în șir angajații hotelului.
Și un martor a văzut un bărbat plecând de la locul crimei.
Cum îl putem convinge să facă asta? Ai vreo idee?
Ce crezi?
Doar nu ești unul din tipii aceia, Eddie.
Te pierdem dacă e un monitor în cameră?
Sunt plăci tectonice care se mișcă sub noi.
Scuzați-mă o clipă.
Era posibil? Oare am ucis pe cineva?
Eram măcar eu însumi?
Eddie, sunt Melissa.
Vernon ți-a dat cumva ceva? Fiindcă lucrurile alea sunt periculoase.
Melissa?
Crezi că ne putem întâlni undeva? Trebuie neapărat să vorbesc cu tine.
Vorbim chiar acum.
Nu, să ne întâlnim la Billy's, pe Grand Avenue, la prânz.
Eddie, te rog, nu ne putem întâlni.
Te rog să vii.
E important. Vreau să știu despre ce vorbești.
Mi-am dat seama că poate și alți oameni știu despre NZT.
Ceilalți clienți ai lui Vernon.
Salut. Pot vorbi cu Jerry Braden?
Jerry e la spital.
- Ce face? - Nu se simte prea bine.
Bună. Paul Kaplan e acolo?
Nu. Nu este. Paul a decedat acum trei zile.
Dumnezeule! Îmi pare rău.
A început să aibă migrene, apoi s-a prăbușit la muncă.
Acum e la Terapie Intensivă.
Transmite-i toate cele bune. Mulțumesc.
Dintre toți cei pe care i-am sunat,
trei erau morți, iar restul erau bolnavi.
Alo?
Pornește!
- Eddie. - Melissa.
Nu-mi spune că arăt bine, fiindcă știu.
Nu am vrut să mă vezi așa.
Tu arăți bine.
Da, am reușit să-mi revin.
NZT ți-a făcut și ție asta?
- Ce vrei să spui? - L-am luat și eu.
- Vernon nu ți-a precizat asta, nu? - Nu.
Când mi-a spus despre acest medicament nou, am mușcat momeala,
și era cu adevărat uimitor.
Am citit The Elegant Universe, de Brian Greene, în 45 de minute,
și am înțeles totul.
Productivitatea mea a crescut vertiginos peste noapte.
Șeful meu a început să mă urască.
Mi-au oferit slujba lui. Apoi m-am speriat.
- De ce? - Fiindcă nu sunt proastă.
Nimeni nu poate folosi așa creierul fără să cedeze.
Am încetat să le mai iau.
- Și? - Și m-am îmbolnăvit.
Aveam migrene, vomitam... Așa că m-am întors la Vernon
și mi-a spus despre toți cei care erau pe moarte.
- Tu câte ai luat, Eddie? - Am luat multe.
Poate că au rezolvat problemele. Poate că e un lot diferit.
Da.
- Acum nu mai iei, nu? - Termină-ți povestea.
Eu am încetat să mai iau, așa că n-am murit.
Dar, după o vreme, mi-am dat seama
că nu mă pot concentra la nimic mai mult de zece minute.
Și eram din ce în ce mai lentă.
Asta a fost cu doi ani în urmă. De atunci, nu am mai fost la fel.
Ți-au mai rămas? E bine.
Du-te acasă și ia-ți doza. Vei muri dacă te vei opri.
Să încerci să-ți revii. Altfel, migrenele sunt doar începutul.
Trebuie să plec.
- Știi cine le fabrică? - Nu știu.
Trebuie să plec.
Rahat! Ascultă-mă...
- Ai uitat de mine? - Nu.
Ora 12:00 și nu erai aici!
- Sunt acum aici. - Bun.
- Haide, mișcă. - Pot să-ți scriu un cec.
Cec?! Ai înnebunit?
Ce crezi că sunt eu, vreo instituție financiară?
Ai dreptate. Trebuie doar să trec pe la bancă.
Ce-ai acolo?
- Ce-i asta? - E doar aspirină.
Eu n-am mai văzut așa aspirină.
E ceva bun, nu?
Mă simt bine, omule. Din ce-i făcută asta?
Sunt vitamine cu aspirină.
Vorbești prostii, Eddie, scumpule.
Lindy, nu l-aș fi lăsat să intre, dar nu l-am putut opri.
- Tyler, trebuie să închid. - Mi-e rău.
Îmi pare rău. N-am putut ajunge acasă.
- Te duc la spital. - Nu...
Vreau să faci ceva pentru mine. Am nevoie de pastilele mele.
- Eddie, ce pastile? - Iubito, e complicat.
Ce iei? Te droghezi?
Nu aveam de ales. I-am spus totul lui Lindy.
Deci toată energia ta, toată concentrarea, vin de la o pastilă?
Credeam că e aprobată.
Am niște provizii.
- Vrei să ți le aduc eu. - Nu, mă duc eu.
Dă-mi cheile tale. Merg la apartamentul tău.
Nu sunt în apartamentul meu. Le-am mutat.
Bine. Unde le-ai mutat?
În casa mea.
Incredibil!
- Le-ai luat? - Da.
Mă urmărește cineva.
- Ești sigură? - Da.
A luat taxiul din spatele meu și nu se dezlipește de mine.
Iubito, sună la poliție.
Poți să ocolești?
- Ce s-a întâmplat? - Suntem blocați în trafic.
A coborât din mașină.
Eddie, vine spre mine.
Lindy...
Dumnezeule!
Ajutor!
Omul ăsta mă urmărește. M-a urmărit de acasă.
Nu-l cunosc. Vă rog!
Amice, las-o în pace.
Ești surd? Am spus s-o lași în pace.
Amice, vrei să mă superi?
Ce faci, omule?
- Mai ești acolo? - Sunt aici. Ce s-a întâmplat?
- Sunt blocată. Mă va gasi. - Nu mai vorbi și nu te mișca.
- A ucis doi tipi! - Ce?
- Mă va ucide și pe mine! - Nu, nu, nu...
Te poate vedea?
Nu. Nu încă.
Nu știu ce să fac.
Vreau să deschizi punga și să iei una din pastile.
De ce?
Fiindcă după ce o vei lua, vei ști ce ai de făcut.
Are un cuțit, Eddie. Nu știu cum să scap de un cuțit.
Își va face efectul în 30 de secunde și vei ști tot ce ai de făcut.
Se apropie.
Lindy, te iubesc.
Acum întoarce-te spre mine.
Ce s-a întâmplat?
Gata, liniștește-te.
Eddie, ține. Totul va fi bine.
Trebuie să plecăm de aici.
Te simți bine?
Da.
Îmi pare atât de rău pentru tot ce s-a întâmplat.
Vreau să știi că nu va trebui să mai treci niciodată prin asta,
fiindcă acum pot să mă ocup singur de asta.
Sunt sigură că poți.
Vom fi în siguranță. M-am întors.
- Cine s-a întors, Eddie? - Eu.
Nu! Nu ești tu. Erai o persoană diferită.
- Sunt aceeași persoană. - Când am luat pastila, eu nu eram.
Am făcut lucruri pe care nu le-aș face niciodată.
Lucrurile acelea ți-au salvat viața.
- Dar nu eram eu. - Ba da. Știi cum merge...
Știu cum merge.
Am priceput. Te simți invincibil.
Nici nu-ți poți imagina, Lind, unde ne va duce.
Ce va face pentru noi.
Unde vom fi peste un an. Viața pe care o vom trăi.
Va trebui s-o trăiești fără mine.
Voi înceta să le mai iau.
Dar trebuie să fac ceva înainte, ca să fim în siguranță.
După aceea nu voi mai lua. Acesta e planul.
Îți jur că am un plan. Nu voi mai lua.
Bine.
Sper să faci asta.
Pe mine mă cauți?
Crezi că poți fugi de mine? Crezi că nu știu unde ești?
Aveam impresia că afacerile noastre au luat sfârșit.
Îmi mai dai pastile sau te împușc chiar aici.
Tu alegi.
Nu puteam scăpa de tipul ăsta.
Câteva pastile îmi mai cumpărau puțin timp.
- Poftim. Am terminat. - Mai vedem noi.
Până găseam soluția mai... permanentă.
Dacă nu simțiți un pericol real, nu vreau să simt că sunt păzit.
Veți sta mereu în spatele meu, la cel mult cinci metri.
Și nu stați unul lângă celălalt.
Vreau să pot vedea în spate, dacă am nevoie.
Și nu purtați costume de aceeași culoare. Nu suntem în Matrix.
Eddie, am renunțat la tine.
- Eram bolnav. - Nu te îmbolnăvești.
La nivelul ăsta, dacă te lovește o mașină, n-ai voie să mori.
- Ai perfectă dreptate. - Știu că am dreptate.
Nici măcar nu știam cu cine vorbesc.
40 de grade febră. Cu ele vorbeai, Carl.
- Am trimis previziunile revizuite. - Nu ți le-am cerut.
Știu, dar cred că dacă te uiți pe ele...
Am făcut-o deja.
De fapt, am concediat niște oameni datorită previziunilor tale.
- Îmi pare rău. - Ba nu-ți pare.
Te bucuri că știi lucruri care au scăpat echipei mele.
Un minut, o clipă... Asta nu mai e adevărat?
La două luni de când mă apucasem să iau NZT,
lucram la cea mai mare fuziune corporativă din istorie.
În mod ironic, aici îi vom lovi.
Ceea ce crește cu 200% procentul estimat.
Și asta ne face pe toți foarte fericiți.
Am descoperit că dacă iau doze egale, îmi amintesc să mănânc
și nu beau alcool, nu mai apar amneziile.
Tom, poți pune buzunare imperceptibile?
- În sacoul ăsta? - În toate.
Desigur, domnule.
Deși proviziile mele erau acum în siguranță,
nu aveam de gând să aștept să mi se termine.
Pot combina aceste ingrediente exact în aceeași cantitate,
dar metoda de trimitere spre creier... e pură întâmplare.
- Adică? - Teste clinice, cobai umani...
Va dura prea mult.
Asta e situația. Altfel, poți ucide pe cineva.
Ai nevoie de 12-18 luni...
Îți dau două milioane de dolari, dacă reușești în șase luni.
Asta ne poate costa 30%. Și...
Scuzați-mă o clipă.
Credeam că nu mai aveți nevoie de mine, dle detectiv.
Nu e vorba de Vernon, dle Morra.
Și despre ce e vorba?
Suspectul din cazul Winberg e persoana aceasta.
Puteți să-mi spuneți unde erați în noapte de 2 aprilie?
Nu puteam face asta singur.
Și așa a apărut Morris Brandt, cel mai letal avocat din New York.
Ai noroc că cineva a curățat camera.
În cel mai bun caz, sunt dovezi neconcludente.
- Între noi fie vorba, ai fost acolo? - Nu-mi amintesc.
Nu vreau să fac concesii...
Carl Van Loon și Hank Atwood nu aveau nicio idee
că riscam să fiu acuzat de crimă.
Dar CyCorps și Dyna știu că este o cursă
spre aceeași concesie industrială din Libia,
deși ambele noastre companii fac pe neștiutoarele.
De unde știi asta?
Sistemul de mită pentru guvernanți e corupt la rândul său,
deci se pot cumpăra informații despre activitatea lor.
Continuă.
Dacă vă uitați la graficul din 2008, din stânga,
cinci companii se întreceau pentru influență,
fără ca noi să observăm.
Iisuse, ce fragil pare.
- Poate că se preface. - N-are nici măcar 60 de ani.
Te-ai hotărât, Eddie. Ce-ai de gând să faci?
După ce se termină asta? Nu știu.
- Nu mi-ai dat răspunsul. - Nu mi-ai pus întrebarea.
Având în vedere amploarea contribuției mele, să spunem 45.
45.000 de dolari?
40 de milioane sunt mulți bani. Și mai sunt destui acolo.
Știi, Eddie, poate că te gândești că nu vei mai lucra pentru mine.
A fost o experiență folositoare.
Sper că a fost. Sper că nu crezi că ai obținut destul de la mine.
Să mergi mai departe.
Dacă vreau să progresez, va trebui să merg mai departe.
Și nici măcar nu te-ai gândit că tot ce vreau eu
e să te pregătesc să te descurci singur.
Doar știi că ești un ciudat.
Deducția ta e un dar de la Dumnezeu, e noroc sau moștenire biologică.
Un dar. Nu e ceva câștigat.
Tu nu știi ce știu eu, fiindcă nu ai câștigat acele puteri.
Ești neglijent cu acele puteri.
Îți bați joc de ele, ca un răzgâiat de contul lui.
Tu nu a trebuit să te cațeri. Nu ai fost la strângeri de fonduri.
Nu ai fost căsătorit cu fata care are tatăl potrivit pentru tine.
Tu crezi că poți trece peste toate astea.
Nu ai mituit, vrăjit sau amenințat ca să ajungi la masa aceea.
Nu știi să-ți evaluezi adversarul, fiindcă nu ai concurat.
Nu face din mine adversarul tău.
O să deschid un cont pe numele tău. O să vrei câteva "jucării".
Camerele de hotel nu mai erau o opțiune.
Aveam nevoie de un buncăr.
Are seif încastrat, supraveghere centrală,
uși blindate cu încuietori pneumatice.
E un sistem de securitate unic.
O fortăreață cu o priveliște superbă.
- Care e prețul cerut? - 8,5 milioane.
Îl cumpăr.
Mi-am dat imediat seama că luase NZT.
Săptămâna viitoare voi avea nevoie de 20 de pastile.
Săptămâna viitoare poți să te duci dracului!
Nu că ai simți ceva.
Nu cred că prietenii tăi cei bogați ar aprecia detaliile cu poliția.
Marți îmi aduci pastilele aici.
Ești tot mai deștept.
Evident, asta nu mai putea continua așa.
Dar sunt puține lucruri ce nu pot fi rezolvate
cu 40 de milioane de dolari.
Iar mâine, la 9:00, Atwood va semna hârtiile.
Vrei să-l suni?
- S-a panicat? - Am stabilit totul.
- L-ai găsit? - Îl sun din nou, domnule.
Decizia putea fi schimbată, asta e logic.
Dar curtoazia e statornică. Nu s-a schimbat nimic.
Te bazezi pe graficele și previziunile tale?
Mai spune-mi o dată cine ești.
Îmi pare rău, Carl, m-am săturat de puțoiul ăsta necalificat.
- De când oracolul ăsta... - Dunham, încetează!
Scuzați-mă. Dle Van Loon, dna Atwood vă așteaptă în biroul dvs.
Dnă Atwood, sunt Carl Van Loon. Asociatul meu, dl Morra.
Încântat.
- Vreau să fie cât mai confidențial. - Desigur.
Soțul meu a avut unele dureri și o amețeală în dimineața asta.
Acum e la spital, unde face analize.
Vreau doar să știți că intenționăm să semnăm contractul.
Și imediat ce va fi apt, o vom face.
Știu că e un clișeu, dar dacă vă putem ajuta cu ceva,
nu ezitați să ne spuneți.
Vrem să vă oferim orice ajutor posibil, dnă Atwood.
Mulțumesc, domnilor. Mă bazez pe discreția voastră.
Nu va exista un delegat.
Un nemernic ca el să dea putere unui avocat?
Să sperăm că-și revine.
Dar Atwood nu-și putea reveni. Fiindcă rămăsese fără NZT.
De ce m-ar surprinde?
Oare câți alți oameni de succes fuseseră creați de NZT?
Cel puțin eu mai aveam. Viața mea nu era în pericol.
Poți aștepta aici.
Doar banii mei erau. Și libertatea mea.
M-am ocupat de asta.
Nu putem permite să existe prea mari deosebiri
între tine și restul suspecților.
Dacă semănau mai mult de atât, erau clonele tale.
Trebuie să fie un grup doar cu chipul tău.
Cine era în spatele geamului?
Soțul femeii?
O cameristă de la hotel?
Când se va sfârși acest chin?
N-avea nicio idee. Bătea câmpii.
"Era al treilea din dreapta. Ba nu".
E o frumusețe. E făcută la comandă?
Da.
Se speculează o fuziune între asociații Van Loon și Hank Atwood.
Ai vorbit cu cineva?
N-am vorbit cu nimeni, Carl. Doar nu sunt prost.
Știu că nu ești prost, dar nu face greșeala celor inteligenți.
Să crezi că nu e nimeni mai deștept decât tine.
Pe unde naiba ai umblat? E a doua oară când dispari așa.
În clădire, am luat o cafea. De ce? S-a întâmplat ceva?
Da, s-a întâmplat ceva. Atwood e în comă.
Nu făcea mișto de noi. Chiar e pe moarte.
Ce știi despre asta?
Aveam mai puține răspunsuri decât de obicei.
Starea de moleșeală revenea. Nu-mi luasem pastila la timp.
Și începeau să mă doară ochii.
Scuză-mă.
Nu te scuz.
N-are voie omul să mai urineze, Carl?
A fost Brandt, sau altcineva de la secție? La garderobă?
Dle Morra...
Dle Morra! Ați primit un colet.
Te întreb din nou, Eddie. Ce știi despre toate astea?
- Despre scurgerea de informații? - Nu. Despre Atwood.
Ce-i cu Atwood?
Nu ești un mincinos foarte bun, țâcă.
Carl, nu știu despre ce vorbești...
Știu că îmi ascunzi ceva. Te-am mirosit.
Vreau să-mi spui imediat despre ce e vorba!
Eddie!
Azi, lângă spitalul Lenox Hill, fuziunea Van Loon - Atwood
a luat noi direcții.
Nu este strop de adevăr în zvonul despre această fuziune.
Soțul meu își face analizele. Sunt clipe grele pentru noi.
Am aprecia dacă ați pune restul de întrebări avocatului nostru.
Nu mai avem nimic de spus momentan.
Așteptăm rezultatele analizelor și sperăm că vor fi bune.
Eddie, știu că ești acolo.
Ieși afară.
Haide!
Deschide ușa.
Și iată-mă ajuns aici.
Știam că mă vor ucide încet și groaznic.
Măcar așa era alegerea mea.
Dar suntem creaturi ce acționează instinctiv.
Vrem să trăim.
Și creierul meu încețoșat a încercat să-și amintească
unde ar putea fi o pastilă de NZT.
Era posibil.
Iar "posibil" era suficient.
Salut, Eddie.
Știi că vreau mai mult. De ce încerci să mă superi?
Nu-mi place că mai am doar una.
Tu nici măcar nu știi cum să le folosești.
Nu le apreciezi.
Eu le-am dizolvat într-o soluție.
O injectez și ajunge prin sânge direct la creier.
Așa durează mai mult.
Ai de gând să-mi spui unde sunt restul pastilelor?
Le-am terminat.
Verificați.
Să știi că băieții ăștia le vor găsi.
Altfel, te voi obliga să-mi spui.
Întrebarea e, în ce ordine vor fi astea?
Se pare că vom afla.
Îmi risipești timpul.
Vreau să renunț la afacerea asta. Vreau să mă extind.
Voi fonda o companie de importuri și exporturi.
Sunt foarte entuziasmat.
Sunt ocupat până peste cap. Ai noroc că am reușit să vin.
E un seif aici.
Pe vremuri, te-aș fi jupuit. Aș fi făcut fileuri din tine.
File. Ce cuvânt frumos. Înainte nu-l știam.
Ce vocabular sărac aveam.
Dar apoi am descoperit Google.
Știai că intestinul gros și cel subțire au șase metri?
Habar n-aveam. Dar nu cred. Trebuie să văd cu ochii mei.
Am dubii. Încă un cuvânt frumos.
Mă rog... Sunt sigur că și tu ești curios.
Nu-ți face griji, totul e sterilizat.
O să fii viu cât ține toată distracția.
Ai rezervat un loc în față, Eddie.
Nu a fost cine știe ce victorie. Fiindcă și eu aveam să mor aici.
Nu mai aveam NZT în sistem.
Ultimul care mai rămăsese era în sângele acestui criminal.
Viktor!
Ce?
Nu văd nimic!
În dreapta ta! Împușcă-l!
Viktor?
Poliția avea să afle ulterior că fostul proprietar al apartamentului
a fost un traficant de arme.
Bineînțeles, acești intruși erau clienți nemulțumiți.
Și noaptea era abia la început.
Sunt sigur că ești curios să afli ce s-a întâmplat cu șeful tău.
Eu unul sunt.
Dacă avocatul meu încerca să salveze viața dlui Atwood,
de ce a murit?
Când avea de gând să apară cu acest medicament miraculos?
Șeful lui era mort.
Deci eu nu mai contam acum.
Dar nu i-a plăcut că Morris Brandt a ținut pastilele pentru el.
Și totul era încă posibil.
12 luni mai târziu
De fapt, nu mai sunt bilete.
Da, știu.
O strângere de fonduri la care nu mai sunt rezervări. E o premieră.
Vine chiar acum. Îl întreb.
E mult mai bine așa. Bine lucrat.
Edward...
Cred că avem un nou eveniment cu sala plină.
Se apropie un val de donații și nu cred că va mai fi o dezbatere.
Grozav.
Așteaptă. Un tip de la Iven Camcorps e în biroul tău.
Merg să iau prânzul.
N-ai doua minute amărâte pentru principalul tău sponsor?
- Iven Camcorps Pharmaceuticals? - Da.
În sfârșit îl cunosc pe cel care ne plătește facturile.
- Carl? - Dle Morra.
Ce surpriză!
Mi-au spus că vine cineva de la Iven...
Da, eu sunt. Am renunțat la afacerile cu energie electrică.
Încetează!
E ca și cum Heff s-ar muta din Conac.
Am cumpărat Iven acum câteva luni. Mă mir că nu ai auzit.
Nu... Sunt foarte ocupat aici.
Și vei culege și roadele, dle senator Morra.
Senatul... Cine știe? Poate că de acum va fi mai simplu.
Știm amândoi înspre ce te îndrepți, dacă ai destule... resurse.
Te-ai gândit ce vei face când se vor termina?
- Când ai aflat? - Contează? Știu acum.
Aș vrea să fi venit la mine de la început, Eddie.
Aș fi cumpărat Iven cu 33 de dolari pe acțiune.
Am fi putut fi parteneri.
Deci Iven fabrică NZT.
Nu va exista niciodată oficial.
Evident, nu trebuie să-ți spun ce avantaje ai tu.
Ba cred că ar trebui.
Furnizare nelimitată. Știm că nu ai de unde să mai iei.
Ești sigur de asta?
Ți-am închis laboratorul în dimineața asta.
Eddie, eu vreau doar să te ajut.
Te aprovizionăm permanent. Să ai liniște. Asta e tot.
Și ce trebuie să fac pentru asta?
Să asculți unele sfaturi. La început nu te voi deranja prea mult.
Și cu ce mă vei deranja mai târziu?
Avem unele idei ambițioase, dar cred că sunt posibile.
- Și dacă nu-mi plac ideile voastre? - Atunci, îți urăm "drum bun".
Și flacăra ta va fi ars puternic, dar pentru scurt timp.
Dar să nu ne gândim la asta, Eddie.
Deocamdată vreau să fii sănătos și genial.
Hai să luăm prânzul împreună.
După tine, domnule senator.
Mulțumesc că ai venit pe aici, Carl.
Lasă-ne puțin.
Ce faci?
Vrei să fii președintele Statelor Unite
sau conectat la aparate, în moarte cerebrală?
O să-mi încerc norocul.
Norocul ăsta nu există. Ți-am închis laboratorul.
Nu crezi că un geniu care a luat NZT
mai are vreo patru laboratoare de rezervă?
- Și ce dacă? Nu mai fabrici. - Exact. Am găsit o soluție.
După ce-i afli formula poți să scapi și de efectele nedorite.
Am renunțat să mai iau, Carl.
Chiar și așa, nu concep să nu lucrezi pentru mine.
Și cu ce o să mă plătești? Cu țigări?
- Anul trecut a apărut o informație. - Mă ameninți?
Afaceri ilegale în Dubai și Chile, oficiali dispăruți...
Vrei să ai război cu mine?
Și crede-mă când spun asta, nici măcar nu inventez nimic.
Nu poți face asemenea acuzații și să scapi cu viață.
Asta-mi arată că nu ești pregătit să lupți cu mine.
- Nu ai ce-ți trebuie... - Crezi că n-am învățat nimic?
Că sinapsele mele n-au reținut nimic?
- N-ai idee ce dușman pot fi... - Duba va ciocni taxiul acela.
Ce?
Șoferul scrie un SMS și merge cu 50 km la oră.
Are nevoie de 18 metri pentru a frâna. Nu mai are spațiu.
Eu văd totul, Carl.
Sunt cu 50 de pași în fața ta și a tuturor celorlalți.
Ce te face să crezi că nu ești deja urmărit?
De unde știi că vei mai fi viu anul viitor, pe vremea asta.
Ce faci? Ia-ți mâinile de pe mine!
Ai o excrescență acolo. Iar inima e dilatată.
Aorta e pe ducă. Va trebui s-o schimbi.
Știai deja asta.
Ar trebui să te bucure asta.
Dacă aș lucra pentru tine, ai ajunge să fii târfa mea.
Ar trebui să ne liniștim puțin, să discutăm altădată.
Nu prea cred.
Nu uita să votezi.
- Edward, e totul în regulă? - Da. Ți-am spus că iau prânzul.
- Îmi cer scuze. - Stai liniștit.
- Cum a fost ziua ta? - Am avut și zile mai bune.
Încă nu mă pot obișnui cu tunsoarea asta.
Nici măcar nu te-aș recunoaște pe stradă.
Acum sunt un om nou.
Am comandat deja.
Ce e?
Traducerea și adaptarea:neala555