Явно не съм преценил правилно някои неща...
Еди, знам, че си вътре.
Защо в момента, в който надминаваш и най-смелите си мечти,
се оказваш с нож, забит в гърба?
Ще ви споделя нещо...
Няма да им позволя да ме докоснат.
Комшията сигурно е отворил вратата да се оплаква.
Коефицентът ми на интелигентност може да е четирицифрено число,
но все пак нещо съм пропуснал.
Бях толкова близо до това да въздействам на света,
а сега ще си въздействам единствено с тротоара.
ВИСОКО НАПРЕЖЕНИЕ
Брадли Купър, Аби Корниш, Робърт Де Ниро
Андрю Хауърд
Ана Фрийл Джони Уитуърд
Томас Арана, Робърт Бърк и др.
Музика Пол Ленърд-Морган
Режисьор Нийл Бъргър
Виждате ли този тип? Това съм аз преди известно време.
Що за човек, без проблеми с дрога или алкохол, изглежда така?
Писател. Странно, но никой не вярва, че имам договор за книга.
Води се научнофантастичен роман,
но всъщност е личното ми виждане за същността на хората през 21-и век.
Става дума за утопично общество, където всички сме…
Наистина е…
Днес смятах да го разкатая.
Ето, сега…
Ще се получи идеално.
Просто трябва да остана в стаята.
Това е основното правило…
Не излизай от стаята!
Така изминаха няколко седмици.
А може би и месеци.
Поне Линди още беше с мен.
Просто така?
Еди, стига…
Не мисля, че е някаква изненада.
За мен е. Да не го правим.
До петък ще предам 90 страници.
Изчакай да чуеш мнението й. - Еди…
Какво? - Знам какво е положението.
Аз съм… Бях ти приятелка.
Тази дума не показва какво значиш за мен.
Партньор? Прищявка? - Любовница…
Домашна прислужница? Банка?
Дори и така да е… Знаеш, че моето е и твое.
И знаеш, че искам да прекарам живота си с теб.
Даже мислих да… - Не ми предлагай!
Защо не?
Спомни си какво стана с първия ти брак…
Така си е. В колежа се ожених за Мелиса.
За доста кратко. - Не се получава.
Дори и думите ти да са истина, аз те обичам.
Трябва да се връщам на работа.
Дори не ми каза какво стана с работата.
Получих я. - Наистина?
Да, редактор съм. Имам си и асистент. Можеш ли повярваш…
Разбира се, че вярвам. Заслужаваш го.
Благодаря ти.
Права е, няма защо да отричам.
Изтървах шанса си. И двамата знаехме какво ме очаква -
леглото в детската ми стая в Джърси, баща ми с кеф ще ме превърне
в търговец на зъболекарски консумативи.
Еди Мора!
От всички безсмислени и забравени познанства,
надали има по-безсмислено от това с бившия ми зет.
Мамка му, пич! Колко време мина… 9 години?
Добре ли си? Изглеждаш като бездомник. Какво става?
Нищо особено… Пиша.
Още ли се опитваш? - Всъщност имам и договор за книга.
Сериозно? Това е чудесно. - Ами ти? Още ли пласираш?
Приличам ли на пласьор? - Не.
Ела да пием по нещо. Тъкмо ще разкажеш за книгата.
Не знам… Още е обяд.
Това пък кога те е спирало?
Добре тогава. - И така…
И така… Как е Мелиса?
Заповядайте. - Благодаря.
Не знам, не съм я виждал. Премести се на север.
Захвана се с интернет продажби.
Има 2 деца. - Деца ли? За кого се е омъжила?
Той я заряза.
Теб какво те е грижа? Бяхте женени за съвсем кратко.
Не искам да говорим за нея, а за теб.
Кажи ми за книгата си. Как върви?
Честно казано, зациклих и това ме побърква.
Колко си написал досега? - Нито дума.
Творческа криза, а? - Да.
Мисля, че мога да ти помогна. Но само веднъж.
А, не… - Дори нямаш идея какво е.
Още пласираш… - Далеч съм от това.
В момента съм консултант към една фармацевтична компания.
Производители на виагра менте? Стига, Върн…
Не, това е нещо уникално. Ще бъде на пазара след година.
Приключиха с клиничните опити и чакат одобрение от АХЛ.
Добре де… Само от чисто любопитство…
Дай да видя.
Какво е?
Откриха рецептори в мозъка, активиращи някои специфични участъци.
Нали казват, че използваме само 20% от мозъка си?
Това хапче ти позволява да използваш пълния му капацитет.
Погледни ме. Добре ли изглеждам? Стигнах дъното.
Не вярвам, че животът ми ще поеме в по-хубава посока,
ако изпия някакво чудодейно хапче. - Да! Кога?
Кажи му, че не можем.
Не, кажи му! Сега!
Налага се да те оставя.
Но искам пак да се видим. Обади ми се.
А това е подарък. - Не го искам.
Не бъди неблагодарен. Знаеш ли колко струва?
Осем стотака парчето. Пак заповядай!
Прибирайки се, мислих за Мелиса.
Как може и тя да се е провалила? Беше толкова умна…
Най-умната в компанията ни.
Явно пак се връщам към привичките на стария Еди -
повръщащ върху бюрото на шефа си или крадящ лекарствата на умиращ.
Така че… Кой може да вини Линда, че ме заряза?
Но пък… Може ли да стане по-зле?
Не исках да виждам никого… Особено отвратителната хазяйка.
Валъри, във вторник… - Стига толкова!
Тези глупости минават пред Стив.
Имах още една причина да я избягвам.
Бях приел неизвестна субстанция. - Наемът е толкова малък!
Имах много малко информация за действието на хапчето.
Ако трябва, разнасяй вестници, за да платиш!
Ами ако е халюциноген?
Господи! Ако е това, докато я слушам, може да скоча през прозореца!
Слушаш ли ме изобщо? Разбираш ли? Ще останеш на улицата!
И тогава го усетих…
Бил съм сляп, но сега прогледнах.
Какво има? - Моля?
Не ме харесваш и не те виня. За теб съм боклук, използващ мъжа ти.
Да, искаш да се гръмна, но едва ли си разстроена заради мен.
Какво е станало? - Не е твоя работа.
Проблем в правния факултет? - Откъде знаеш за това?
Хората обикновено не носят учебници за умрели съдии от Върховния съд.
Ненормалник! Да не ме преследваш? - Видях книгата.
Вижда се само края. Откъде знаеш?
Бях я виждал… Преди 12 години в колежа.
Исках да оправя една асистентка
и я чаках да излезе от банята, надявайки се да има кондом.
Нещо, което не помнех, някак изплува от подсъзнанието ми.
Но през цялото време е било там. Нужен е бил само ключ…
Ако е за курсова, избери друго. - Кой те пита?
Започни от Хейстингс. Знае се, че е бил пълен идиот.
Което подкрепя слуха, че един чиновник
е писал повечето му становища. Потърси децата на чиновника в нета.
Обичат да говорят за баща си. Друг няма да е писал за това.
Информация от реклами, мярнати статии, документални филми…
Всичко изникна и се свърза в мозъка ми,
образувайки страхотен микс от полезна информация.
И тя нямаше никакъв шанс срещу мен. - И какво предлагаш?
Но поработихме и върху курсовата й.
За 45 минути написахме шедьовър. Беше много благодарна.
Това не може да е моят дом… Кой би живял така?
Първият ми инстинкт беше да подпаля всичко.
Но здравият разум надделя.
Що за хапче беше това? Не понасях хаоса,
не бях пушил от 6 часа, не бях ял…
Въздържание и подреденост? Какво беше това? Дрога за хора,
искащи да бъдат още по-педантични?
Не бях надрусан. Просто бях пречистен.
Знаех какво трябва да направя и как да го направя.
На следващата сутрин реших да изпробвам мозъка си.
Не открих и грам гениалност.
Казано накратко - бях си старият аз.
Но нещо беше останало…
Шегуваш се? - Не.
Думите просто се появиха? - Да.
Написани от теб? - Прочети поне три страници.
Прочети ги и ако не искаш да продължиш,
ще ти върна аванса.
Добре, Еди.
Еди, обади ми се, когато се прибереш.
Еди, прочетох 40 страници… Обади ми се.
Малко е странно, но продължавам да чета.
Добре де, как го направи?
Наистина… Обади ми се, като се прибереш!
Кой е? - Върн, аз съм, Еди.
Кой Еди? - Еди Мора.
Неподходящ момент, Еди.
Трябва да поговоря с теб.
Върн, какво е станало? - Споко, добре съм.
Значи все пак се заинтересува.
Това е нещо невероятно. - Ако си умен, действието е по-силно.
Върн, кой те подреди така? - Не ти трябва да знаеш.
Как се нарича? - Още няма улично име.
Но по-запознатите го наричат НЗТ-48.
По-запознатите?
Върн, това едва ли ще получи одобрение от АХЛ.
АХЛ ли? Смешки… Ти да не се върза?
И какво се получи? Някакво неизвестна, неизпитана
и, вероятно, опасна дрога, открадната от неизвестна лаборатория,
и дадена ми от ненадежден тип, когото не съм виждал от години?
Значи искаш още? - Да, определено!
Добре, ще го обсъдим. Но първо искам услуга.
Понеже не съм в състояние да изляза,
ще отидеш ли до химическото чистене за костюма ми?
И вземи нещо за хапване.
Знаеше, че ме е хванал натясно.
Разбира се.
С удоволствие щях да му стана момчето за поръчки.
Да му мия прозорците, да му изчистя тоалетната…
Всичко необходимо, за да се добера до онова хапче,
което ще върне "подобрения Еди".
Върн?
911, какъв е случаят?
Искам да съобщя за убийство.
Да, 7-Б.
Добре, ще изчакам.
Отне им цяла вечност. Колкото повече чаках,
толкова по-ясно ми ставаше - Върн е познавал убиеца си.
И предполагам какво са търсили.
Но дали го бяха открили?
Мамка му! Ако можеше да готвиш, и аз щях да съм мъртвец.
Полиция! Отворете вратата!
Отворете!
Полиция! Отворете вратата!
Отворете вратата!
Да ти видя ръцете! - Чакайте! Аз ви се обадих!
Близки ли бяхте? Често ли се срещахте?
Не, брат е на бившата ми жена.
Видяхме се на улицата и ме покани у тях.
Да купиш дрога? - Какво? Не!
С какво се занимаваше? - Не знам. Беше…
Чух, че е търговец на антики.
Търговец? - Да, на антики.
Столове и други такива неща.
От онези с извитите крака.
Да?
Точно. Едуард Мора. Тук е.
Сестрата на жертвата.
Не бяхме говорили от 10 години.
Еди? - Мелиса?
Бил си там?
Малко преди това. Видяхме се на улицата.
Господи! Но не съм изненадана, че се е забъркал в нещо незаконно.
По-добре да не казвам друго. - Да, добра идея.
Вероятно трябва се срещнем…
Не знам, трябва да организирам погребението и т.н.
Не бива да се срещаме.
Добре, значи ще се видим на погребението.
Не, не искам. Ще ти се обадя, когато всичко приключи.
Добре.
Нещо не ми се връзва. Дайте телефонния си номер,
в случай, че се наложи пак да поговорим.
Струваше ли си риска?
Вие как бихте постъпили?
Парите на Върн в комбинация с невероятна мотивация,
ми позволиха да завърша книгата за четири дни.
Едно хапче дневно и възможностите ми бяха безгранични.
За 3 дни се научих да свиря на пиано.
Математиката стана полезна и забавна.
Залагам всичко.
Само от слушане на някой език, го научавах перфектно.
Шекспир е окуражавал посредствеността?
Не искам да споря с теб.
Беше страхотно!
Мамо, проучих тумора на леля Хелън.
Ясно е, че всеки запознат с полипозния рак на стомаха
трябва да допълва химиотерапията с циклопентанна киселина.
Изведнъж се оказа, че знам всичко за всичко.
Бързото разрастване на пазара ще срине акциите за 2 год.
Няма, защитени са. - От растеж на пазара?
Човешката алчност е безгранична. Е, страните, които са ни управлявали…
Португалия с огромната им флота… Сега имат само евтини кондоми.
А британците само точат лиги върху костюмите си.
Никой не спира да се замисли: "Добре сме, имаме приятели
и сметки в Швейцария. Нека не нападаме Русия,
а да се приберем, да пием по бира и да си гледаме кефа."
Мозъкът ми бълваше информация. Всичко, което бях чел, гледал и чул,
сега беше подредено и достъпно. Трябва ли ти - там е.
Сигурен съм, че имаш портфолио, но дори и да нямаш,
искам да работя с теб. - Добре, Кевин.
Сприятелих се с нови хора и те ме поканиха на плаж.
А плажът не беше близо.
Всичките ми страхове и притеснения изчезнаха.
Но да безделнича не ми беше достатъчно.
Единственият проблем беше, че не живеех ли на бързи обороти,
се чувствах сякаш ще експлодирам.
Някой скачал ли е досега? - Луд ли си?
Ще скочи. - Няма.
О, Господи!
И тогава в главата ми започна да се оформя идея.
Внезапно осъзнах какво трябва да правя.
Не да пиша…
Беше нещо много по-голямо.
Но за това щяха да са нужни пари.
На фондовата борса никой не изкарва много.
Но и никой не вземаше НЗТ.
От последните 800 долара на Върн изкарах 2000 за деня.
На следващия ден - 7 500.
Но така беше много бавно. Трябваше ми по-голям капитал.
Банките не дават заеми на хора като мен.
В ъгъла зад теб е.
Лив ти е казал, че търся краткосрочен заем…
А аз му казах да забрави за това. - Защо?
Защото не те познавам, а и не те харесвам.
Защо да ти давам 100 000 долара?
Защото имам печалба от 500% 4 дни поред.
Имаш вътрешна информация? - Нищо подобно.
Използвах алгоритъм и направих някои изчисления.
Виж първата колона. Тя първо…
Бива си те… Добре де, прав си.
Да, но такива ги хващат. Какво ще правиш, ако стане така?
Никъде не съм записал името ти.
А и имам усещането, че не трябва да те разочаровам.
Не ставай! Седни! - Добре.
Вземеш ли ги, си мой! Разбираш ли? - Да.
Знаеш какво ще стане, ако не платиш?
Ще ти одера кожата от кръста нагоре и ще я вържа на възел над главата ти.
От това няма да умреш, но ще се задушиш.
Успех.
Новият ми приятел, Кевин Дойл,
ми показа как за един ден да удвоя парите си.
Повече от седмица увеличавам дозата.
Явно няма какво да науча повече.
Защо купуваш? Нали разследват президента им?
Но не и за тлъстия договор с военните.
Още важи. До седмица ще го обявят.
Бях надрусан и бях в играта.
За седмица комисионните ми минаха 2 милиона.
Новините бързо се разпространиха.
Имах 19 съобщения. 4 оферти за работа,
увеличаваха ми кредитния лимит, репортер от "Ню Йорк Поуст"…
Обадете се, г-н Мора. Никой не забогатява толкова бързо.
Статията ще излезе при всички положения.
И Кевин Дойл, опитвайки се да звучи непринудено.
Еди, говорих с шефа си и… Случи се чудо.
Уредихме ти среща с Карл Ван Луун.
Карл Ван Луун иска да се срещнете? - Така изглежда.
Но ти не си във финансовите кръгове. Какво можеш да направиш за него?
Кога проговори италиански? - Беше ползотворен месец.
Предполагам, че някой ме върна към живота.
Дано не си го направил заради мен. - Не, исках само да ти се извиня.
И да ти кажа, че явно капацитетът ми за самоунищожение не е безграничен.
Но ти защо остана с мен?
Бях влюбена в теб.
Кога ще излезе книгата? - Догодина.
Как е новата асистентка? - Добре е.
Кога ще… - Радвам се, че си тук с мен.
Гордея се с теб.
И…
Чувствам се леко застрашена.
И така започнахме наново…
У тях…
У нас…
В общи линии навсякъде.
"За три дни неизвестният г-н Мора превзе фондовата борса
и това предизвика коментар от известен финансист:
"Той е Худини, пророк на нашето време."
Стига, дай ми го. - "Той е Бог?"
Ще дойдеш ли по-късно? - Не мога, нямам ключ.
Знам. - Ще ми го върнеш ли?
Не. - Не ли?
Трябва ли да е този? Не може ли да е нов?
От наше жилище?
Да, ще е по-рентабилно.
А казваш, че не съм практичен.
Да те изпратя до работа?
Какво правиш, скъпи?
Нищо…
Трябва да поспиш.
Срещата ти с Ван Луун не е ли утре?
Еди?
Добре ли си?
Какво правиш навън?
Кога яде последно?
Ето те и теб. Хубава статия.
Пътува насам.
Да те предупредя - на настроения е. В един момент ти е най-добър приятел,
в следващия те смачква. Харесва директните отговори.
Опиташ ли да го мотаеш, го губиш завинаги.
Да отрепетираме някои сценарии?
Кевин, в момента ям. - Навит ли си изобщо?
Сигурен ли си? Защото си рискувам задника.
Вземи си пържена филийка…
Здравей, Карл. Радвам се да те видя.
Здравей, Еди.
И така, Еди Мора… Каква е тайната ти?
Лекарство. Взимам специално лекарство.
Добре…
Формулата е сложна, но основното беше пълното проучване.
Знаех абсолютно всичко за компаниите, чиито акции купувах.
Имах камара документи. И какво?
Акциите се покачиха. - Едва-едва.
Но кой иска да работи толкова много срещу такава малка печалба?
При краткосрочните влогове се очаква друго.
Зарязах статистиките и отидох при извора на слуховете.
И си избираш акциите… Как? По улични слухове?
Дейността на компанията влияе на акциите по-малко
от поведението на масите. Ако чрез алгоритъм успеех да предвидя пазара…
"Разпознаване на моделите"? - Не всеки ги разбира.
Печалбата се увеличи леко, но недостатъчно. И продължих…
Да не намекваш, че наистина си открил безотказна формула?
От 12 000 долара за десет дни направи 2,3 милиона.
Да, г-н Пиърс, имам си формула. - Мания за величие…
Не мания, а рецепта за величие.
Не знам кой си и каква е целта ти, но знам,
че не работиш в моя финансов свят. Инвеститорите ми дишат във врата,
потънал съм в по-голяма помия от твоята,
но това не означава, че тя ми харесва повече.
Но пък явно имаш уникален метод за избор на акции.
Погледни тези компании и ми кажи мнението си.
Сега ли? - Да, не бързай.
Добре.
Проблемът не е в тези компании, нали? - Обясни…
Освен ако не играеш за двете страни. Така би контролирал всичко.
Но с тези компании не би могъл да го постигнеш. Би трябвало да…
Говорим за огромно сливане на компании, а?
И има само една компания, която може да си позволи
сливане с теб. - С кого си говорил?
Просто нареждам пъзела. Ханк Атууд ще се съгласи ли?
Или си брилянтен измамник, или си гениален младеж.
Я стига… Вие двамата заедно…
Целият свят ще трябва да ви моли за енергия.
Отдалечаваш се от идеята. Какво друго?
Прогноза… Няма да се получи. - Защо?
Ще трябва да се оттеглиш от Либия. - Сериозно?
Не мисля, че искаш да го чуеш точно от мен…
Добре, ще ти дам възможност.
Чакай ме утре в 10 ч. на същото място.
Искам мнението ти за тези сделки.
И се подготви добре. - На твое разположение съм.
Не живееш тук, нали?
И на спартанците не им е трябвало много.
Да, и в един момент са им сритвали задниците.
Не се прибрах. Исках да се движа, да поемам и обмислям информация.
Понякога на човек се дава шанс да промени живота си из основи.
Ван Луун беше моят шанс.
От Уолстрийт ще се снабдя с пари. Докъде ли мога да стигна?
Изпълнителен директор, а може би и президент?
Време е някой да разтърси света и да вземе нещата в свои ръце.
И тогава изведнъж се случи нещо.
Кога бях извървял 20 пресечки?
Изминах още 10 пресечки. И тогава…
се озовах в центъра на града.
Кой е този бар?
Ей, по-спокойно!
Бой? Не знам как да се бия…
Или пък знам?
Вкарайте пръстите си в устата. Ето така…
Атакувайте жизненоважните места - очите, гърлото, червата.
И не спирайте. Настойчивостта ви ще обезкуражи противника.
Използвайте тялото си, за да нарушите равновесието на противника.
Когато ефектът отшумя,
нямах спомен за последните 18 часа от живота си.
Здравей, аз съм. Мислех, че ще се отбиеш.
Всичко наред ли е? Обади ми се.
Опитах да прегледам документите на Ван Луун, докато бях чист от НЗТ.
Изглеждаха ми като йероглифи.
Ало? - Кевин, Еди е.
Няма да успея за срещата днес.
За какво говориш? - Болен съм, не мога да дойда.
Не се давай на грипа. Имаш уникален шанс.
Знам. Чуй… Трябва ми време да анализирам документите.
Какво прави вчера?
Кевин… - Не схващаш ли? Това е тест.
Да, но в момента не мога да го мина.
А знаеш ли аз как ще се изложа?
Знам, но… - Чуй ме! Стегни се и ела на срещата!
Добре, ще дойда.
Здравей, Еди. Как си? - Радвам се да се видим.
Заповядай, седни.
Какво знаеш за Ханк Атууд? - Атууд…
Новатор е.
Притежава половин Колорадо.
Това си ли подготвил?
Това изпит по "Ханк Атууд" ли е? Всички знаят за него.
Къде беше той преди 2 години?
Никъде…
Преди 2 години от "Форбс" не бяха чували за него.
Доста голям скок…
Този тип ме озадачи. Появи се отникъде и то толкова силен.
Издигна се, преди да успея да докопам някой от хората му.
Взе ми две сделки с най-добрите компании на Севера…
Ние сме пред хотела, където снощи бе намерена мъртва Мария Уинбърг.
Мария Уинбърг е известна с…
Полицията е разпитала служителите на хотела.
Свидетели са видели мъж да напуска местопрестъплението.
Как да го убедя? Някакви идеи?
Какво мислиш по въпроса?
Не си от онзи тип хора, нали, Еди?
Вниманието ти е в телевизора?
Тази сделка е от съдбоносно значение.
Изчакайте за момент.
Възможно ли беше аз да съм убил някого?
Това аз ли бях изобщо?
Еди, Мелиса е.
Върнън давал ли ти е нещо? Трябва да знаеш, че е опасно!
Мелиса? Ще може ли да се срещнем? Трябва да говоря с теб.
Нали говорим сега… - Да се видим в "При Били" на обяд.
Еди, не мога… - Моля те, ела.
Важно е. Трябва да разбера за какво говориш.
Осъзнах, че вероятно има и други хора, които знаят за НЗТ.
Другите клиенти на Върнън.
Ало? Може ли да говоря с Джери? - Джери е в болница.
Моля? - Да, изобщо не е добре.
Ало? Може ли да говоря с Пол Каплан? - Не…
Пол почина преди 3 дни.
Господи! Съжалявам. - Започна с мигрена,
после колабира на работа. Сега е в спешното.
Предайте му поздрави. Благодаря ви.
От всички, на които се обадих, 3-ма бяха мъртви, останалите - болни.
Ало?
Тръгвай!
Еди! - Мелиса?
Не казвай, че изглеждам добре. Ясно ми е как съм.
Не исках да ме виждаш такава.
Изглеждаш добре.
Да, опитвам да се взема в ръце. - НЗТ ли ти го причини?
Какво имаш предвид? - И аз го вземах.
Върнън не ти е казал, нали? - Не.
Когато ми каза за това хапче, веднага налапах въдицата.
Реших, че е страхотно.
Прочетох "Елегантната вселена" на Браян Грийн за 45 мин и я разбрах.
За една нощ продуктивността ми се повиши извънредно много.
Шефът ми ме намрази… Предложиха ми неговата работа.
И тогава започнах да се страхувам.
Защо? - Защото не съм глупачка.
Натовариш ли до такава степен мозъка си, в един момент ще рухнеш.
Спрях да го вземам.
И? - Разболях се.
Главоболие, повръщане… Тогава отидох при Върнън
и той ми каза за всички, които са умрели.
По колко вземаш, Еди? - Много.
Може да са оправили продукта.
Или пък да е друга партида. - Да…
В момента не си взел, нали? - Довърши си историята.
Не взех повече, а и не умрях. Но след време осъзнах,
че не мога да се съсредоточа върху нищо за повече от 10 мин.
Изпусках крайните срокове, мързеше ме, действах забавено.
Това се случи преди 2 години и оттогава не съм същата.
Останало ли ти е нещо? Добре.
Прибери се и го вземи. Намали дозата, не спирай изведнъж. Спреш ли, умираш.
Опитай да намалиш. Иначе главоболията са само началото.
Трябва да тръгвам.
Знаеш ли кой го произвежда? - Не.
Трябва да вървя.
По дяволите! Чуй ме…
Да не ме забрави? - Не.
Имахме среща, а ти не дойде! - Сега съм тук!
Супер!
Мърдай! - Мога да ти напиша чек.
Чек ли? Ти да не си луд?
Да не ме мислиш за някоя банка?
Прав си. Трябва да отида до банката.
Какво криеш?
Какво е това? - Аспирин.
Не съм виждал такъв аспирин.
Нещо добро е, нали?
Чувствам се супер, човече. Какво е това?
Аспирин с витамини.
Говориш глупости, миличък.
Тайлър, трябва да затварям. - Болен съм.
Съжалявам, не можах да стигна до вкъщи.
Ще те заведа в болница. - Не!
Трябва да… Елементарно е, скъпа. Имам нужда от хапчетата си.
Еди, какви хапчета? - Сложно е.
Какво си взел? На наркотици ли си?
Нямах избор, казах на Линди всичко.
Цялата ти енергия и концентрация е била заради наркотик?
Уж беше легална.
Имам скрити запаси.
Искаш да отида да ги взема. - Не, аз ще отида.
Дай ми ключовете за апартамента. Ще отида.
Не са там, преместих ги.
Добре… И къде са?
В моята къща!
Невероятно!
Взе ли ги? - Да.
Някой ме следи.
Сигурна ли си? - Да.
Хвана таксито след моето и кара плътно след мен.
Обади се на полицията. - Можем ли да заобиколим?
Какво става? - Задръстване.
Излезе от колата!
Еди, идва към мен! - Линди?
Господи!
Помощ!
Този човек ме преследва! Следва ме от дома ми!
Не го познавам! Моля ви!
Приятел, остави я.
Глух ли си? Казах да я оставиш!
Да не опитваш да ме вбесиш?
Какво правиш, човече?
Там ли си още? - Да, какво става?
Нямам изход! Ще ме намери! - Не мърдай и не говори.
Онзи уби двама мъже! - Моля?!
Ще убие и мен! - Не, не!
Вижда ли те?
В момента не.
Не знам какво да правя!
Изпий едно от хапчетата. - Защо?
След като го изпиеш, ще знаеш какво да правиш.
Има нож, Еди! Не знам какво да правя срещу нож!
30 секунди след като изпиеш хапчето, ще знаеш какво да правиш.
Приближава се!
Линди, обичам те!
Какво правите?
Еди, вземи. Всичко ще е наред.
Трябва да се махнем оттук.
Добре ли си?
Да.
Много съжалявам за случилото се.
Но няма да ти се наложи пак да минеш през това,
защото сега мога да се погрижа за нас.
Да, вярвам, че можеш.
Ще сме в безопасност. Върнах се.
Кой се върна, Еди? - Аз.
Не, това не си ти! Преди беше различен.
Същият съм си. - Когато изпих хапчето, се промених.
Направих неща, които иначе не бих направила.
И това ти спаси живота. - Но това не бях аз.
Напротив. Не знаеш как действа. - Знам как.
Наясно съм. Чувстваш се непобедим.
Нямаш идея докъде можем да стигнем и какви неща можем да направим.
Къде ще сме след година, какъв живот ще живеем…
Може да се наложи да го живееш без мен.
Ще го спра, но искам първо да уредя живота ни занапред.
След това ще спра. Това е планът.
Кълна ти се, имам план. И след това ще спра.
Добре.
Надявам се.
Мен ли търсиш?
Мислиш, че можеш да се измъкнеш? Или че не знам какво си?
Смятах, че вече нямаме вземане-даване.
Искам още от онези, или ще те гръмна още тук. Избери си.
Нямаше да се отърва. Трябваше да спечеля време.
Ето. Приключихме. - Ще видим.
Докато не открих по-добро решение.
Освен при реална опасност, не искам да ви усещам.
Не вървете до мен, а на поне 4-5 м. зад мен. Не стойте един до друг -
искам да мога да се огледам, ако ми се наложи.
И не ходете в еднакви цветове. Не сме в "Матрицата".
Бях те отписал, Еди. - Бях болен.
Няма такъв вариант. В тази игра и да те блъсне кола, не умираш.
Прав си! - Знам, че съм.
Не знаех на кого или на какво говоря.
На човек с 40 градуса температура. Делириум, Карл.
Изпратих ти прогнозите си. - Не съм ги искал.
Знам, но ако ги погледнеш… - Вече ги видях.
Всъщност, заради тях уволних няколко души.
Съжалявам. - Не, доволен си,
че си открил неща, които екипът ми не е.
Само за една минута докладът вече не е актуален, така ли става?
2 месеца след първия прием на НЗТ,
посредничех на най-голямото корпоративно сливане в историята.
Майтапът е, че ще бъде жестоко.
Ще ги ударим жестоко. Ще увеличим печалбата с 200% и ще сме щастливи.
Разбрах, че ако контролирам дозите, ям нормално и не пия,
нямам загуба на памет.
Том, може ли да се пришие скрит джоб?
На това сако ли? - На всички.
Разбира се, г-не.
Хапчетата бяха в безопасност, но нямаше да чакам да свършат.
Мога да комбинирам съставките в същите количества,
но точния начин за доставяне до мозъка… Ще играем на тъмно.
В смисъл? - Клинични опити, хора за опитите…
Ще отнеме много време. - Това е.
Иначе ще убиеш някой. Трябват поне 12-18 месеца.
Ще ти дам 2 милиона долара, ако го направиш за 6 месеца.
Може да ти струва около 30%…
Извинете ме за момент.
Мислех, че сме изяснили всичко, детектив.
Не става въпрос за Върнън Кент, г-н Мора.
А за какво става дума? - Според свидетели
това е заподозреният по случая с Мария Уинбърг.
Къде бяхте на 2-ри април вечерта?
С това не можех да се оправя сам.
И потърсих Брант Морис - най-смъртоносния адвокат в града.
Късметлия си, че стаята е почистена.
В най-добрия случай имат косвени доказателства.
И само между нас… Беше ли там? - Не помня.
Не искам да правя отстъпки, но…
Ван Луун и Ханк Атууд не знаеха, че можеше да ме обвинят в убийство.
"СайКорпс" и "Дайна" се борят за един и същ проект в Либия,
като и двете компании не признават,
че се дебнат взаимно. - Откъде знаете за това?
Правителството им е толкова корумпирано,
че всяка информация може да се купи.
Продължете. - Погледнете отчета за 2008.
5 компании са се борили за позицията, преди дори да забележим.
Господи, изглежда болен.
Може да е номер. - Та той няма и 60.
Реши ли какво ще правиш, Еди?
Когато приключим сделката ли? Не знам.
Не си ми отговорил. - Не си задал въпроса.
Предвид уменията и приноса ми… Да кажем 45.
45 хиляди?
40 милиона си е доста, Еди.
Може би си решил вече да не работиш за мен.
Натрупах много полезен опит. - И дано не мислиш,
че си научил всичко, което можеш.
За да се развие кариерата ми, трябва да продължа напред.
Това ти мислене ми говори, че не си готов да се оправиш сам.
Знаеш, че си чудо на природата, нали?
Дали дедуктивните ти способности са Божи дар, късмет или ген, не знам.
Но са дар, не са заслужени. По тази причина не знаеш,
каквото знам аз. И не внимаваш с тях.
Перчиш се с тях като разглезено богаташче.
Не си се изкачвал по стълбата покрай тези мазници.
Не си умирал от скука по благотворителни събития.
Не си се женил за момиче, понеже баща й те устройва.
Мислиш, че всичко става с едно щракване на пръста.
Не ти се е налагало да подкупваш, мамиш, заплашваш,
за да седиш на тази маса. Не си побеждавал конкуренцията,
защото не си се съревновавал. Не ме прави свой съперник.
Ще ти открия кредитна линия. Купи си някоя и друга играчка.
Хотелска стая вече не беше вариант. Имах нужда от бункер.
Има вграден сейф, централно наблюдение,
пневматична блиндирана врата - уникална тройна охранителна система.
Крепост с невероятна гледка.
Колко искат? - 8,5 милиона.
Взимам го.
Беше очевидно, че е на НЗТ.
Другата седмица ще ми трябват 20. - Другата седмица си го начукай!
Не че ще го почувстваш де…
Не мисля, че богатите ти приятели от класацията на "Форбс"
ще приемат малкия ти проблем с полицията.
Ще ми трябват във вторник.
Поумняваш…
Не можеше да продължава така. Но пък малко проблеми не можеха
да се решат с 40 млн. долара. А утре в 9 ч. Атууд щеше да подпише.
Ти ли ще го обявиш? - Притесняваш ли се?
Ако имаше нещо, щеше да се обади снощи.
Има ли нещо? - Пак ще се обадя, г-не.
Може да промени решението си, но некоректността няма логика.
Сделката още важи.
Въз основа на диаграмите ти?
Я ми припомни… Кой си ти?
Този неквалифициран идиот ме влудява.
Само се прави на пророк. - Дон, спри се.
Г-н Ван Луун, г-жа Атууд ви чака в офиса ви.
Г-жо Атууд, аз съм Карл Ван Луун, а това е асистентът ми Едуард Мора.
Приятно ми е.
Искам това да бъде абсолютна тайна! - Разбира се.
Тази сутрин съпругът ми се почувства зле.
В момента в е "Ленъкс Хил" за изследвания.
Исках да ви осведомя, че държим да подпишем договора.
И щом е в състояние, ще продължим с работата.
Знам, че е изтъркано, но ако можем да направим нещо, обадете ни се.
Бихме помогнали, с каквото е необходимо.
Благодаря ви, господа. Разчитам на дискретността ви.
Може да е номер… - И да даде правомощията си?
Дано да се оправи.
Но Атууд нямаше да се оправи - беше спрял НЗТ.
Защо да се изненадвам…
Колко ли други внезапни възхода можеха да се обяснят с НЗТ?
Аз поне имах още. Животът ми не беше в опасност.
Само парите ми… И свободата ми.
Досега се занимавах с тях. Не може да има никаква расова
или физическа разлика между теб и другите в редицата.
Избрах ги максимално приличащи на теб.
Свидетелят сериозно ще се обърка.
Кой беше от другата страна…
Съпругът на жената?
Камериерка от хотела?
Така ли щеше да свърши всичко?
Нямат никаква представа, гадаят.
"Може би 3-ят от дясно? - Не, не беше той."
Заповядай. Хубаво сако. По поръчка ли е?
Да.
Във връзка със слуховете
за преговори за сливане на Ван Луун и Ханк Атууд…
Говорил ли си с някого? - С никого, Карл. Не съм глупак.
Не си, но не допускай редовната грешка на умните хора -
не мисли, че няма по-умни от теб. Къде беше? За втори път ми изчезваш.
Бях в кафето, защо? Нещо е станало ли?
Да, станало е. Атууд е в кома.
Не си е играел с нас, наистина умира. Какво знаеш за това?
Не бях съвсем подготвен.
Пак бях започнал да оглупявам.
Бях закъснял с приема на НЗТ и болката беше започнала.
Извини ме. - Не си извинен.
Служителите ти не могат и да се изпикаят ли, Карл?
Брант ли беше или друг? В полицейския участък, в гардеробната…?
Г-н Мора…
Г-н Мора, това пристигна за вас.
Пак ще те попитам - какво знаеш за това?
За изтичането на информация? - Не, за Атууд.
Какво за него? - Не те бива за лъжец, хлапе…
Карл, не знам за какво… - Не ми говори глупости!
Знам, че криеш нещо от мен! Искам да знам какво става!
Еди!
Ние сме пред болница "Ленъкс Хил"
с новини относно сливането Ван Луун - Атууд.
В слуховете относно сливането няма грам истина!
В момента изследват съпруга ми.
Ако имате въпроси, обърнете се към адвокатите ни.
Засега нямаме коментар.
Чакаме резултатите от изследванията и се надяваме да бъдат добри.
Еди, знам, че си вътре.
Отвори…
Хайде де…
Отвори вратата!
И така… Ето ме и мен!
Знаех, че ще ме убият бавно и мъчително.
Така поне изборът щеше да е мой.
Но ние сме същества с инстинкти - искаме да живеем.
Замъгленият ми мозък опита да си спомни къде има поне едно хапче.
Беше възможно… А това беше достатъчно.
Здрасти, Еди.
Знаеш, че искам още. Защо ме ядосваш?
Не обичам да се стига до това.
Дори не знаеш как да го ползваш. Не го оценяваш.
Измислих по-добро решение.
Ако го инжектираш, отива директно в мозъка.
Така ефектът трае по-дълго.
Ще ми кажеш ли къде са останалите хапчета?
Свършиха.
Претърсете!
Или те ще ги намерят, или ще те накарам да ми кажеш.
Въпросът е кое ще стане по-бързо…
Да разберем…
Така ми губиш времето.
Излизам от този бизнес. Разраствам се.
Откривам компания за внос и износ.
Доста интересни неща.
Имам много инструменти. Имаш късмет, че съм тук.
Тук има сейф!
Преди години можеше да те одера жив.
Одера кожата… Хубав израз. Преди не го знаех.
Имах доста беден речник.
Тогава открих Гугъл.
Знаеше ли, че тънкото черво е дълго 6 метра?
Нямах представа! Не го вярвам! Трябва да го видя с очите си…
Много съм подозрителен. Още една хубава дума.
Както и да е… Сигурен съм, че и ти си любопитен.
Спокойно, стерилизирано е.
Ще те поддържам жив за веселбата.
Получаваш място на първия ред за шоуто, скъпи.
Не беше голяма победа, защото и аз щях да умра тук.
Само НЗТ можеше да ми помогне,
а последното е в кръвоносната система на този кретен.
Виктор!
Какво?
Не виждам нищо!
В твое дясно е! Стреляй!
Виктор?
Полицията ще открие, че предният собственик на апартамента е бил
търговец на оръжие и нападателите са били недоволни клиенти.
А нощта тепърва започваше.
Вероятно се чудиш какво стана с шефа ти. Поне аз съм любопитен.
Ако адвокатът ми наистина опитваше да спаси живота на г-н Атууд,
защо тогава е мъртъв?
Кога точно трябваше да пристигнат животоспасяващите лекарства?
Шефът му беше мъртъв. Аз вече нямах значение.
Но не беше доволен, че Морис Брант задържа хапчетата за себе си.
И отново всичко беше възможно.
12 месеца по-късно
Всъщност, няма повече билети.
Да, знам. Чудно явление - препълнено благотворително събитие.
Ето го, идва. Ще го попитам.
Така е много по-добре. Добра работа.
Едуард!
И за това събитие има огромен интерес.
Задава се нова вълна от дарения и надали ще има друг дебат.
Чудесно! - А, чака те човек от "Айвън".
Имам среща за обяд. - Солиден спонсор е, отдели му 2 мин.
"Айвън Фармасютикълс"? - Да.
Най-накрая да се срещна с човека, който ни плаща тока.
Карл? - Г-н Мора!
Каква изненада! Казаха ми, че е човек от "Айвън"…
Да, аз съм. Излизам от енергийния бизнес.
Да, бе… Все едно Хю Хефнър да остави имението "Плейбой".
Купих "Айвън" преди няколко месеца. Как не си чул?
Доста съм зает напоследък.
Някой ден ще получиш отплата, Сенатор Мора.
Сенатът… И кой знае?
Оттук нататък всичко е въпрос на желание, нали така, Еди?
И двамата знаем накъде си се запътил. Стига да можеш да си доставяш…
Питал ли си се какво ще правиш, когато запасите ти свършат?
Какво знаеш? - Няма значение, вече знам.
Трябваше да ми кажеш преди, Еди.
Можех да купя "Айвън" за $33 акцията и да сме партньори.
Значи "Айвън" произвежда НЗТ. - Официално НЗТ не е произвеждан.
Няма смисъл да обяснявам изгодата за теб.
О, мисля, че има нужда. - Неограничени запаси.
Вече няма откъде да си го доставяш.
Сигурен ли си? - Днес закрих лабораторията.
Еди, искам да ти помогна. Това е.
Ще те снабдявам редовно и ще си по-спокоен.
И какво трябва да направя в замяна?
Ще приемеш някои съвети. В началото няма да те безпокоя много.
А по-късно? - Знаем накъде си се запътил
и имаме някои доста амбициозни идеи.
Но мисля, че са постижими. - А ако не ми допаднат?
Ще си кажем "довиждане"
и свещта ти ще пръсне краткотрайна, но много красива светлина.
Да не го обсъждаме сега.
Сега искам да те поддържам здрав и умен.
Хайде да обядваме.
След вас, сенаторе.
Благодаря, че се отби, Карл.
Остави ни за малко. Какво правиш?
Президент на САЩ или зеленчук искаш да станеш?
Ще рискувам. - Нямаш шанс, закрихме лабораторията.
Дали гений, приемащ НЗТ, няма още лаборатории, а?
И? Не можеш да го произвеждаш. - Прав си. Имам нещо по-добро.
Преработих го и премахнах дефектите. Вече не го вземам, Карл.
Все тая, няма начин да не работиш за мен.
И как ще ми плащаш? Миналата година 17 пъти продаде вътрешна информация.
Трусовете в Дубай, дъмпинг в Чили, изчезнали чиновници…
Искаш война с мен? - И това е само истината.
Няма начин да ме обвиниш така и да се измъкнеш жив!
Това показва колко си неподготвен за война с мен.
Вече не си ми на нивото за такава война.
Смяташ, че нищо не научих? Че не запомних нищо?
Нямаш представа какъв враг мога… - Бусът ще удари таксито.
Какво? - Шофьорът пише смс и кара с 50 км/ч.
Няма да успее да спре зад таксито. - Какъв бус?
Виждам всичко, Карл. 50 хода пред всички съм.
Защо си сигурен, че нямам човек, който да те наблюдава?
Знаеш ли дали след година ще си жив? - Какво правиш? Свали си ръцете!
Стените на сърцето ти са разширени и изпомпва по-слабо.
Имаш стеноза и трябва да ти заменят аортата.
Но ти вече го знаеш.
Трябва да си доволен.
Да работя за теб… Накрая ще станеш мой.
Да поговорим, когато се поуспокоим.
Надали ще стане.
Не забравяй да гласуваш.
Едуард, добре ли си? - Да. Имам среща за обяд.
Извинявай. - Не се тревожи.
Как мина денят ти? - И по-добри съм имал.
Още не мога да свикна с прическата ти.
Не бих те познала на улицата. - Вече съм нов човек.
Вече поръчах.
Какво?
Превод и субтитри: Kiddo Благодаря на Babilon за помощта!
Translator's Heaven © 2011 http://subs.sab.bz