Har du varit med om en kväll
som börjar som alla andra men till slut blir ditt livs bästa kväll?
Det var den 22 juni 1990, sista skoldagen.
Det var Oliver Chamberlain, Peter Page, Steven Prince, Andy Knightley och jag.
De kallade mig The King. Jag heter nämligen Gary King.
Ollie var lustig, han ville framstå som en stekare men det var bara snack.
Vi kallade honom O-Man,
för han hade ett födelsemärke i pannan som liknade en sexa.
Det gillade han.
Pete var gruppens minsting.
Vi brukade inte hänga med såna som han, men han var rolig.
Och han var stenrik.
Steve var en rätt cool typ. Vi jammade och jagade tjejer ihop.
Han såg oss nog som rivaler. Rätt sött, egentligen.
Och Andy. Andy var min klippa.
Den jag verkligen kunde räkna med när det gällde.
Han älskade mig, och jag skojar inte, jag älskade faktiskt honom också.
Vi skulle verkligen inte sakna skolan.
Utom möjligen mr Shepherd.
Han var verkligen en schysst typ.
Han brukade fråga vad jag ville göra med mitt liv.
Jag svarade att jag bara ville ha kul.
Han trodde att jag skojade. Men det gjorde jag inte.
Inte den kvällen.
Newton Haven var vår hemstad. Vår lekplats, vårt universum.
Och den kvällen var det skådeplatsen för ett heroiskt uppdrag.
Målet? Att klara The Golden Mile.
Tolv pubar längs en legendarisk led av alkoholnjutning.
Där fanns The First Post, The Old Familiar,
The Famous Cock, The Cross Hands, The Good Companions,
The Trusty Servant, The Two Headed Dog, The Mermaid, The Beehive,
The King's Head, The Hole in the Wall...
Innan vi nådde målet: The World's End.
Vi tog min bil in till stan.
Jag kallade den Besten, för den var rätt läskig.
Så började vår resa mot mandomen.
Vi var igång. Vi slösade ingen tid.
Vi kom till första puben och körde hårt.
Vi drack, skämtade, diskuterade,
det var damer, shots, dramatik
och förstås drickande.
Vid pub fem kände vi oss oövervinnliga
och beslöt att införskaffa lite örtförfriskning
av en man som kallades Pastorn Green.
Sjätte sejdeln blev nog för O-Man, så vi fortsatte utan honom
vilket var bra, för jag stötte på hans syster på nästa pub.
Vi gick in på handikapptoan och jag stötte på henne igen.
Sam hängde med oss ett tag, men sen måste jag spola henne.
Jag hade en annan dejt som hette Amber.
Efter nio sejdlar var det vi mot världen.
På The Beehive blev det helgalet,
så vi drog vidare till bowlingklubben
BETRÄD EJ GRÄSET
eller The Smokehouse som vi kallade den, där allt gick käpprätt åt skogen.
Alla flippade ut och Pete spydde, så vi fick bänka honom.
Vi sket i de tre sista pubarna och gick upp bland kullarna.
Jag minns att jag satt där
med blodiga knogar, ölfläckar på skjortan och spyor på skorna
och såg en ny morgon gry,
och jag visste innerst inne att livet aldrig skulle bli så här bra igen.
Och vet ni vad?
Det blev det inte heller.
Tack, Gary. Det var mycket upplysande.
Vill nån tillägga nåt eller kanske säga emot Gary?
Är du besviken?
- Över vad? - Att ni inte kom till The World's End?
Nej.
Vad är det ni vill?
Vi vill vara fria!
Fria att göra vad vi vill!
Vi vill supa oss fulla. Och ha roligt.
Och det är vad vi tänker göra. Vi tänker ha roligt.
Vi tänker festa loss.
Vad är det ni vill?
Vi vill supa oss fulla. Och ha roligt.
- En skönhet, eller hur? - Ja, men ingen best.
Hej, Peter.
Jösses! Gary?
Den som är och som skall komma.
Var du utanför mitt hus i morse?
Nej.
- Jag tyckte att det var du. - Jag har aldrig varit i Bishop's Gardens.
Läget, kompis?
- Bara bra. Och du? - Toppen.
- Hur mår... - Vanessa?
- Nej. Din fru? - Vanessa.
- Ja. Hur mår hon? - Bara bra.
- Har ni haft sex än? - Vi har två barn.
Två gånger. Vilken sexmaskin!
Vi har inte förändrats, va?
Vad gör han här?
Det är lugnt, pappa.
Hej, mr P.
Vad kan jag hjälpa dig med, Gary?
- Han ser pigg ut. - Vill du köpa en bil?
Nej. Tyvärr är slutet nära.
- Vadå? - The World's End.
Vad menar du?
Du vet vad jag menar. En kväll. Fem killar. Tolv pubar.
Låt sjöslaget börja.
Vill du göra det igen?
Ja, har du inte alltid önskat det?
- Inte direkt. Nej. - Hör på.
Vi klarade det inte då, men den här gången ska vi kämpa till det bittra slutet.
Eller när ölen tar slut.
- Vi? - Ja, hela gänget.
- Andy också? - Varför skulle inte Andy hänga med?
- Tja, efter olyckan... - Inget problem. Han hänger med.
Vi vill veta om du hänger med.
Jag måste fråga Vanessa.
- Vem är Vanessa? - Min fru.
Sen när måste du fråga din fru?
Sen vi gifte oss.
Kom igen, visst saknar du det?
Skämten, kamratskapen, bråken,
baksmällor så att huvudet tycktes vara fullt av myror.
Kanske de första två.
Alltid en början. Var har du för nummer?
Samma som jag haft i tio år.
Jaha. Och vad är det?
Hela husraden kommer att ha mansardfönster upptill på frontfasaden.
Vem är dumskallen utan hjälm?
Det är Gary King.
Knack, knack.
Vad gör du här, Gary?
Du ska säga: "Vem där?"
Jag ser vem det är. Det är du.
Du har gjort fint här. Lite dragigt, bara.
- Hur mår Selina? - Vi är skilda sen tio år.
- Jag vet, jag undrade hur hon mådde. - Bara bra, tydligen.
Har du träffat nån annan?
Ja, det har jag faktiskt. Hon är fitness-instruktör. Tjugosex år.
Pedofil. Jag bara skojar. Det vore kul att träffa henne.
Nej. Vad gör du här?
Har du inte hört? Vi ska samla hela gänget igen.
Jag spelar inte bas längre.
Nej, jag menar att samla grabbarna igen.
Vi kan samla bandet också om du vill.
Nej, det kan vi inte. Du sålde min gitarr för att köpa knark.
Jag har alltid undrat vad det där ovanför dörren heter.
Det heter överstycke.
Planen är att åka tillbaka till Newton Haven
och göra The Golden Mile,
och den här gången ska vi komma ända till The World's End.
Alla är med.
Vadå, Andy också?
Lita på det.
- Tänker Andy supa med dig? - Med oss.
Tänk bara, tillbaka hem, sänka några sejdlar...
- Tolv sejdlar. - Ja.
- Tolv sejdlar är inte klokt. - Jag vet!
Vad handlar det här om, Gary?
Det handlar om avslut, du vet.
Inte påverkas nåt så viktigt som vänskap av ålder?
- Mycket har förändrats sen dess. - Jag vet.
Det är vår chans att göra bokslut.
Bokslut? Du får det att låta så kul.
Kom igen, O-Man. Visst skulle du vilja det?
Vad jag vill är att du inte har skorna på i soffan.
Hör på. Du behöver inte vara orolig för mig.
Jag kan berätta att Gary King är på banan igen.
På banan igen?
På hojen igen, menar jag.
- Vadå hoj? - Vad menar du?
- Vad är hoj slang för? - Cykel.
- Nu är jag borta. - Var inte det.
- Okej. - Hör på.
Det är vår chans att slutföra det vi en gång påbörjade.
Kom igen, det kommer att bli skitkul!
Då var vi klara. Så...
Vad tycker ni om huset?
- Fantastiskt. - Fantastiskt läge.
- Fantastiskt. - Fantastisk utsikt.
- Fast... - Det är lite mer än vi har råd med.
Han ger er säkert rabatt. Vad är utgångspriset?
- 1,2 miljoner. - Lägg av!
Ni har mitt kort.
WTF, Gary?
Kul att se dig också, O-Man.
- Kalla mig inte O-Man. - Okej.
- Hur mår din syster? - Bara bra.
- Brukar hon prata om mig? - Nej.
På fredag åker vi tillsammans. Vi gör en resa, jag kör.
Jag kan nog inte. Jag måste gå till doktorn.
Visst har du det. Doktor Bira!
- Du fattar, doktor Bira? - Ja. Bira. Jag fattar.
Kom igen. Det blir inte detsamma utan O-Man.
Jösses.
Du får träffa grabbarna och se hur de mår. Tala om hur du själv mår.
Vem vet, du kanske klarar hela vägen den här gången.
- Är det säkert att Andy kommer? - Ja.
- Andy Knightley? - Absolut.
Hur övertalade du honom?
- Mr Knightley. - Felicity.
Ni har en vän här som söker er.
Nej, det har jag inte.
- Det är medelåldersvarning på dig, va? - Japp.
Jag träffade grabbarna härom dagen.
O-Man, Stevie-Baby, Petertron.
Ja, jag minns namnen på våra barndomsvänner.
Vi har faktiskt en idé.
Har ni?
Ja. Vi åker tillbaka till Newton Haven.
- Varför? - För ouppklarade affärer.
Du skojar, va?
- Fem killar. Tolv pubar. Femtio ölsejdlar. - Sextio.
Lugn, din alkis.
Jag har inte druckit på 16 år, Gary.
Du måste du vara törstig.
Vi åker tillbaka, umgås, snackar, allt är precis som då,
utom att den här gången ska vi fullborda det.
- Ditt minne är väldigt selektivt. - Tack.
Du minns fredagskvällarna. Jag minns måndagsmorgnarna.
Ja, därför åker vi dit en fredag.
Varför bor ingen av oss där längre, tror du?
- Jag vet inte. - För att det är ett svart hål. Heldött.
Har alltid varit och kommer alltid att vara.
Det är heldött för att vi inte är där.
- Det går inte att diskutera med dig. - Just det. Så följ med.
Jag hämtar alla vid High Wycombe-stationen, fredag, klockan tre prick.
Nej, Gary.
Men varför inte? Måste du fråga frugan?
Nej, jag måste inte fråga frugan.
- Vad gör du? - Jag visar dig på dörren.
Är det en dörr? Den har inget överstycke.
Och den är av glas. Är det ett fönster eller en dörr?
Kanske ett fönster. Det går också bra.
Var snäll och gå.
Okej. Okej.
600 pund var det, va?
- Jag borde berätta en sak. - Vadå?
Min mamma har dött.
- När då? - För några veckor sen.
Cancer.
Jag beklagar.
Hon gillade alltid dig.
Det fick mig att minnas hur det var förr.
Särskilt den kvällen, för vi var så lyckliga.
Jag älskar grabbarna som mina bröder,
men trots allt är du den bästa vän jag nånsin haft.
Det var kul att träffa dig, kompis.
Pete?
Steven. Skönt.
Jag hade mått dåligt om bara jag kommit.
Det är inte sista gången i kväll du kommer att må illa.
- Det här händer inte. - Sant. Vad i helsike gör vi här?
Samma sak som alltid.
Följer Gary King in i ett alkoholrus.
Hej, Steven.
Läget, kompis?
Pete. Hej, kompis.
Slutade inte vi att kalla honom Den orädde ledaren omkring 1992?
Gamla vanor sitter i.
Det kan de skriva på Garys gravsten.
Nej, han kommer att överleva oss allihop.
Ett kul skämt, om det inte vore sant.
- Vänta lite. - Vadå?
Jag vet inte vem av oss tre som är den störste idioten.
Han kanske har haft ett missöde.
- Ursäkta mig. - Ingen fara.
Om Gary har haft ett missöde
vore det bäst för oss alla, honom inräknat.
Otroligt.
Jajamän.
Vilken samling töntar.
- Du är sen. - Nej då.
Jo. Du sa klockan tre. Den är nästan fyra.
Ja, tre eller fyra.
Ditt problem är att du aldrig har fel.
Är det ett problem?
Otroligt att du köpte en Granada Mark II till.
Vad menar du?
Den är precis lik den jag sålde till dig 1989.
Det är samma bil. Bästa köpet jag gjort för 300 pund.
- Är det här Besten? - Ja.
Ungefär. Jag har fått byta ut en del.
Jag fick byta ut bromsarna, fjädringen, avgassystemet, sätena, hjulen,
panelning, förgasare, grenrör, hela motorn, backspeglar, strålkastare.
Frånsett det är det samma gamla kärra.
Den är ju nästan antik.
Kom då, så kör vi antikrundan!
Kom, slapptaskar, vi har bråttom.
Vi är tillbaka. Precis som De fem musketörerna.
Var det inte De tre musketörerna?
Fyra, om man räknar D'Artagnan.
Ingen vet hur många de egentligen var.
Historieskrivningen är opålitlig.
Du vet väl att De tre musketörerna är fiktion?
En roman av Alexandre Dumas?
Många säger samma sak om Bibeln nuförtiden.
Vadå, att den är skriven av Alexandre Dumas?
Var inte dum, Steve, den är skriven av Jesus.
Fem låter i alla fall bättre.
Det var en miss att bara ha tre.
Om de hade varit fem kunde två dö och de skulle ändå vara tre.
- Är vi framme snart? - Nu kör vi!
Soup Dragons! Jag minns den här.
- Jag spelade in den åt dig. Minns du? - Ja, det är det.
- Samma band? - Ja! Titta!
- Var hittade du det? - Det satt i bandspelaren.
Rastområde
Titta. Är nån hungrig?
Jag behöver faktiskt pissa.
Värst vad han pissar länge.
Om han nu gör det.
- Han kanske... - Bajsar.
Vadå bajsar?
- Jobbar du åt din farsa än, Pete? - Ja. Jag är delägare nu.
Och du?
Jag öppnade egen firma -98. Blev utköpt -05.
Men jag är nöjd. Mindre stress.
- Ollie? - Fastigheter.
Jag är vicechef för en förmedling för lyxfastigheter i North London.
Mycket framgångsrik.
- Jobbar du med familjerätt, Andy? - Bolagsrätt.
- Vad gör Gary? - Han spelar Need For Speed där borta.
Kom igen, kom igen!
Han är sig visst lik.
Jag vet inte. Han betalade tillbaka 600 pund han lånade för länge sen.
- Verkligen? Han lånade 200 pund av mig. - Och av mig.
Otroligt. Hur kan du göra så?
Det är inga konstigheter.
Man tar av Peter och ger till Paul.
Nej, jag lånade från Peter och gav till dig. Nu är jag skyldig Paul.
Men titta.
Newton Haven.
Titta noga på hur stan ser ut, pojkar, för i kväll vänder vi upp och ner på den.
Åh nej, nej. Jävlar.
Fan, fan, fan.
Fan, fan.
Nej, det är lugnt, jag tog alltihop på toan.
Vet ni varför jag stoppade er, sir?
Spelade jag för högt?
Ert vänstra bromsljus är trasigt.
Bromsljuset! Det ska då alltid bromsa upp en.
Jag ska se till att få det lagat.
- Kan jag få se körkortet? - Japp.
Tänk, det är i plånboken. Och jag glömde den i gymmet!
- Har ni legitimation av annat slag? - Nej, allt ligger i min sportväska.
Så jävla typiskt, va?
Jag kan uppge namn och adress, så kan ni kolla mig i datorn.
Få höra.
Jag heter Peter Page,
48 Bishop's Gardens, London, N2 T12.
- Jösses, Gary! WTF? - Varför uppgav du mitt namn?
Jag kan ju inte uppge mitt eget!
- Tänk om jag åker dit? - Du åker inte dit.
Han kommer att kolla reg-numret mot namnet!
Jag vet. Därför gav jag honom Petes namn.
Jösses, Gary, jag har en bilfirma. Jag är delägare.
Det här är...
Lita på mig.
Mr Page, vad för er till Newton Haven?
Vi är uppvuxna här och åker tillbaka för att se oss omkring.
Vi tänkte försöka med The Golden Mile. Det kan bli lite blött.
Se till att få bromsljuset lagat,
och gör en avgaskoll också.
Och, Peter.
Låt det inte bli för blött.
Ingen fara!
Jag förstår inte.
Det är enkelt, Pete.
Bilen är registrerad på dig. Det har den varit sen 1989.
Men jag har flyttat tre gånger.
Ja, jag ändrade registreringsbeviset.
Var trodde du trafikförseelserna kom från?
Jösses. Ni måste coola ner er.
Englands första rondell Byggd omkring 1909
Fattar du inte att du kan råka illa ut?
Jag har redan råkat illa ut.
Vad menar du med det?
Vad i helsike ska det här föreställa? Vad gör vi här?
Vi är här för att supa skallen av oss.
Har ni gjort planer för middagen?
I kväll är middagen i flytande form,
medan vi styr kosan längs The Golden Mile.
Vi inleder med en sejdel på The First Post
och fortsätter med The Old Familiar, The Famous Cock, The Cross Hands,
The Good Companions, Trusty Servant,
Two Headed Dog, The Mermaid, The Beehive, King's Head
samt The Hole in the Wall för mer av samma sort.
Och en avslutande sejdel på den ödesdigra ändstationen, The World's End.
Låt lyset vara på, goda dam,
för även om vi återvänder med en glimt i ögonvrån är vi stupfulla.
Lokal pubguide
Kom igen!
- Fram till 1840... - Men för fan.
...huserade den här byggnaden Newton Havens första postkontor.
Tills en driftig affärsman ansåg att
det var mindre lämpat för detta ändamål
och med fördel kunde bli ett ringa skänkrum
där trötta resande kunde supa sig fulla. Kom.
Det är som ett déjà vu.
Såg det verkligen ut så här? Har de gjort om?
Den har säkert blivit uppköpt av en kedja.
Det ingår i den landsvida planen att beröva små charmiga pubar deras egenart.
Starbucking. Det är likadant överallt.
Men lukten finns kvar.
Ja, tyvärr.
God kväll, Raymondo. De förlorade sönerna återvänder.
Vad står på gästlistan i kväll?
- Ursäkta? - Gästölen.
Vi ska göra The Golden Mile och du får äran att bli vår förste publikan för kvällen.
- Vad rekommenderar du? - Vi har en. Crowning Glory.
- Passande namn. - Hur då?
- Jag är Gary King. - Vadå?
- Berätta mer. - Om vad?
Crowning Glory. Nötsmak? Skummar mycket? Har det sting?
Har det förvånansvärt fruktig arom som dröjer på gommen?
Det är bara öl.
Vi tar fem, tack.
Nej. Ursäkta. Kan vi få fyra, och en vatten, tack.
Vad?
Jag fattar det inte,
en man med din legendariska dryckesbravur dricker regnvatten.
Som att se ett lejon äta hummus.
- Det är ologiskt. - Jag vet att det är ologiskt.
Har ni verkligen problem med det, efter vad som hände?
- Inte jag, men kung Arthur! - Det här blir nåt.
Vad har kung Arthur med det att göra?
Tror du verkligen att kung Arthur återvände från slaget vid Hastings,
- red hem i stil till sitt slott... - Camelot.
...och gick fram till baren och sa: "Hej. Ett glas kranvatten, tack."
Nej, för de hade inte kranvatten på Arthurs tid.
Just det. Han hade beställt mjöd. Ölens kung Arthur.
Är jag mindre karl för att jag dricker vatten?
Tja, det är lite bögigt, eller hur?
Det där var inte politiskt korrekt.
Du måste hänga med din tid, Pete.
Det är inte alls bögigt att vara helnykterist,
att gå in på en pub efter en rugbymatch
och beställa vatten i en bar full av stora tuffa jävlar med krigsmålning.
Man måste ha självkänsla för sånt. Jag pratar om mod.
Så sant som det är sagt, fikus.
Gary, är du medveten om att vi inte är tonåringar längre?
Gud förbjude att du nånsin får barn, för...
Det kanske jag har.
Då måste du vara redo att ta ansvar...
Nej, jag menar, jag kanske har barn.
Minns ni Karen Eggerton, som jag hade sex med?
Hennes mens var försenad när de flyttade till Normandiet.
Jag hörde aldrig av henne igen. Hon kanske födde ett barn.
Tänk er! Ett franskt barn.
Det går inte att diskutera med dig.
Skål för barn. Var de än må finnas.
- Skål. - Skål.
Drick ur. Vi gör en Bobo.
"Bobo"? Vad är det?
Minns ni inte? "Vi gör en bobo."
I mr Shepherds klassrum stod det på väggen:
"Sorti, följd av en björn." Ni vet, från Shakespeare-pjäsen?
- En vintersaga. - Ja. Vad hette den?
- En vintersaga. - Just det.
Om vi behövde sticka snabbt sa vi: "Sorti, följd av en björn."
Sen blev det: "Sorti, följd av Yogi Björn."
Sen: "Vi gör en Yogi och Bobo",
och sen: "Vi gör en Bobo."
- Ska vi gå, menar du? - Ja, det är ju skittrist här.
The Old Familiar. En riktig pub.
Så ska det se ut.
Som déjà vu.
David, min vän, har du hört? Gary King är i stan igen!
Vem är det?
Hur var begravningen, Gary?
Din mammas begravning?
Det är svårt att beskriva i ord.
Men om jag måste välja tre, skulle jag säga:
"Väldigt, väldigt sorglig."
Nej, det är ju bara två.
Kanske "Väldigt, mycket sorglig"?
Synd. Hon var en fin kvinna.
Jag gillade verkligen din mamma.
Jag också. Jag också.
- Hallå. - Hallå, kompis.
Är du här?
Jag har varit här hela tiden. Vad pratar du om?
Körde du fel på ringleden igen?
Vi är i Newton Haven.
- När träffar du tvillingarna? - Tvillingarna?
Vi är på The Old Familiar. Kom förbi om du vill.
Ja, han är här. Vi ses snart.
Vem var det, O-Man?
Kalla mig inte O-Man, Gary. Det var faktiskt Sam.
- Är Sam här? - Är sam här?
Ekar det här inne? Ja, Sam är här.
Hon kör ner från Manchester. Vi ska hälsa på mamma.
Vadå, kommer hon hit?
- Lugn, Steve, jag såg henne först. - Jösses, inte nu igen.
Skojar du? Jag såg henne först.
Du har ett väldigt selektivt minne.
Nån annan sa samma sak.
- Jag. - Nej. Det skulle jag minnas.
Jag sa att jag gillade Sam,
och du försökte jämt komma innanför trosorna på henne.
Snälla ni.
Du gillade henne bara för att jag gillade henne!
Just det, du var med i en skolpjäs.
- Cabaret. - Cabaret. För att hon var med i den.
Hon bar nätstrumpor och du fick ståfräs på scen.
Jösses.
Men det var förgäves, för hon la upp sig för Adrian Keene.
Den skiten hatade jag.
Kan vi undvika att prata om min syster med avseende på
A: lägga upp sig, B: Stevens erigerade penis?
Okej.
- Men är hon fortfarande fin? - Jag vägrar svara.
Är hon det?
- Är jag vadå? - Fin.
- Hej, Sam. - Steven? Du har växt till dig.
- På bredden, ja. - Du är jättestilig.
Steroider.
Andy, det var länge sen.
- Hej, Pete. - Hej, Sam.
Läget, storebror?
Gary.
Willkommen. Bienvenue. Välkommen.
Sam. Vill du ha en drink?
Steve, hon kom ju nyss. Skärp dig.
Sam. Vill du ha en drink?
- En vodka tonic, tack, Steven. - Absolut.
- Jag ska bara kila på toan. - Okej.
Naturen kallar.
- Vad gör du? - Vad gör du?
- Jag går på toan. - Jag också, i så fall.
Gary, du är helt rubbad!
Vad menar du? Du gav mig tecknet.
- Vilket tecken? - Du gick på toan.
Skojar du? Jag har inte träffat dig på 20 år.
Tror du verkligen att jag vill ha sex med dig på damtoan?
Tja, handikapptoan är ju trasig.
- Gary, vad hände? - Jag vet inte,
nån kanske stoppade för många pappershanddukar i toan.
Folk kan göra vad som helst.
Jag menar, vad hände med dig?
Inget.
Inget har hänt mig. Jag är samma gamla Gary.
Verkligen?
Så, vad säger du?
- Oliver, vi ses sen. - Åker du?
Du ska inte träffa tvillingarna än på en halvtimme.
Nej. Visst ja, den här tillhör visst dig.
"Ur funktion." Ett privat skämt.
Jag vill inte höra.
- Vad är det där? - Modern konst.
Ett minnesmärke, va?
Ja, för modern konst.
Hör ni, vad säger klockan?
Att den inte ens är 18.00.
Fel! Den säger att det är hög tid att gå till The Cock!
Vi kör!
Kom.
Ingen brådska, kompis.
Men fan, titta vem det är!
Basil. Mad Basil!
Minns ni? Vi brukade komma hit
och höra honom prata om UFO:n och ödlefolk och undervattensnazister.
Yrade inte han om att Bermudatriangeln egentligen är en fyrkant?
Nej, han sa att det är två likbenta trianglar som bildar en romb.
- Han var din bästa kompis, va, Steve? - Nej, det var han inte alls.
Han var en ensam gamling som jag tyckte synd om.
Så var det. Basil!
Vi kanske inte är de lokala legender du tror.
- Gary King? - Tala för dig själv.
Du är portad.
Det här är helt otroligt. Det är löjligt.
Det är inte värt att bråka.
- Vi tar två i nästa pub. - Vi kan ta allihop i nästa pub.
Vi måste ta en i varje pub, annars är hela grejen åt helvete.
Det är redan åt helvete, kompis.
Toppen.
Hur länge till måste vi stå ut med det här?
- Det var tre. Nio kvar. - Bra.
Fan, jag behöver äta nåt.
- Vi kan äta på nästa pub. - Bara det är någorlunda nyttig mat.
Det här är Newton Haven.
Knappast centrum för organisk odling.
Det är nog inte centrum för nånting.
Min fru vill att vi äter organiskt. Problemet är att jag gillar skräpmat.
Nästa pub har skräpmat! Håll tempot!
Ja. Jag minns den här.
- Vi firade nyår här, eller hur? - Nyårsafton 1989.
Var det här du sov på biljardbordet, Andy?
Ja, jag tror det.
- I sex timmar. - Sex timmar.
Tack för att du påminner mig.
Minns du, när du vaknade
sa vi att du hade sovit i ett år och att det var 1991.
Du flippade ut och mosade klockan.
Det var en härlig kväll.
Visst kom du till hos Erika Leekes, Peter?
Ja. Lite av en bedrift, om jag får säga det själv.
- Hon i Marmalade Sandwich? - Marmalade Sandwich...
Just hon.
Erika Leekes, Tracy Benson, Becky Salt. Två blondiner och en rödhårig i mitten.
- Marmalade Sandwich. - Becky Salt. Ja jävlar.
Undrar vad de gör nuförtiden?
Varför inte fråga dem?
Vad menar du?
Vid bordet där borta sitter två blondiner och en rödhårig i mitten.
Men för fan!
Erika Leekes till vänster, Tracy Benson till höger,
och då återstår Becky Salt i mitten.
Det är Marmalade Sandwich i vuxen form.
Det är nästan läskigt.
- Vi borde bjuda dem hit. - Nej.
Låt det förgångna vara förgånget.
Det är illa nog att behöva titta på er.
Det låter på dig som om vi var urgamla.
Vi har inte åldrats mycket.
- Visst, Steve har blivit lite tjock. - Va?
Pete har samma frisyr och Oliver har samma djävulsmärke.
- Inte alls. - Inte alls.
Det kallas laserkirurgi.
Ett billigt pris för att slippa bli kallad O-Man.
Funkar på Sisters of Mercy-tatueringar.
Jag gillar dem fortfarande.
Tur det, annars kan du inte bada.
- Jag är förvirrad. - Var inte det.
Själv tycker jag det är kul att träffa gamla vänner igen.
Skål, kompis.
Ursäkta? Behöver ni den här stolen?
Behöver ni stolen?
Ta den bara.
Tack.
- Var inte det där... - Shane Hawkins.
- Var det inte han som... - Jo, det var det.
Vänta. Vad hände med Shane Hawkins?
Jag vill helst inte prata om det.
Hör på, Pete.
Att förtränga gamla trauman kan medföra
anpassningssvårigheter i vuxenlivet, sägs det.
Det handlar inte så mycket om det förflutna.
Det handlar inte om att han mobbade mig,
att han orsakade mer skolfrånvaro för mig än vattkoppor.
Inte ens att jag tvingades gömma mig hela lektioner på toan
eller att han slog till mig så hårt att ögongloben rubbades.
Det är inte så mycket att han förstörde en stor del av min barndom,
utan det faktum att han inte kände igen mig nyss.
Han såg rakt igenom mig som om allt det där var oviktigt.
Det låter säkert konstigt.
Shots!
S-H-O-T-S. Shots.
Vad är det här, Gary?
Det är väl tydligt. Shots.
För det första pratade Peter om nåt
som var väldigt jobbigt för honom.
- Det är lugnt, Andy. - Nej, det är inte lugnt.
För det andra är tolv sejdlar mer än nog, och för det tredje dricker jag inte!
Men shots räknas väl inte?
Du sa att du ville träffas och snacka.
Men du vill fan bara dricka.
Vi är inte här som dina vänner utan som alibin för att supa!
Alibin. Lustigt ord, eller hur? "Alibi."
Gary King och hans Alibin.
Bra namn på ett band. Skriv ner det.
Var inte en sån Gary, Gary.
- Har det blivit en grej? - Har alltid varit.
Du behöver ingen hjälp för att gå ner dig,
du har klarat det alldeles utmärkt ensam.
Jag ska kolla om det går nån buss till London, om nån vill följa med.
Du får inte åka. Det här är speciellt. Det är vår årsdag.
Det är det inte. Vi gjorde det här i juni. Nu är det oktober.
Ja, men vi firar ju det året!
Man firar nånting varje år!
Det är inte som förr, Gary.
Det är inte stan som har förändrats, utan vi.
Tja, du kan inte åka, för alla bussar har gått.
Då går jag tillbaka till pensionatet. Hänger du med?
En tidig kväll låter bra.
Jag går och letar upp Sam.
Jag hänger med Oliver.
Då är det alltså bestämt?
Vet ni vad jag tror? Ni är avundsjuka.
Ni har era hus och bilar och fruar och trygga jobb.
Men ni saknar det jag har. Frihet.
Ni är slavar, och jag är fri att göra vad jag vill när jag vill.
Är det här vad du vill?
Du borde växa upp och bli som folk.
Ja, men mamma dog ju.
Och vi beklagar, men nu är det dags att åka hem.
Jag trodde att det här var hemma.
Jag tycker lite synd om honom.
Mamma ringer.
Men fan!
Fan! Skit!
Akta, golvet är lite nedpissat.
Det var inte jag.
Det där, däremot.
Jag gjorde det 1990.
1990.
Jag slog hål i väggen.
Jag vet inte varför. Det kändes viktigt då.
Men ni verkar ha trevligt.
Jag gör The Golden Mile i kväll. Vill ni hänga med?
Då blir vi typ De sex musketörerna.
Vi gör The Golden Mile, sa jag.
Ni tror att ni är så coola, va?
Men vi var coolare.
Vi ägde den här stan.
Vi banade väg för er. Vi var pionjärer.
Hallå! Titta på mig när jag pratar med dig!
- Låt bli. - Låt bli vadå?
Låt bli det där.
Jaså?
Va?
Förklara det här genast!
- Andy, grabben anföll mig. - Försök inte byta ämne!
Han dängde mig i spegeln.
Gissa vem jag nyss pratade med? Din mamma!
Inte från himlen. Från Bournemouth!
Vad är det där?
Du har inte ringt på åtta månader.
- Andy... - Huvudet lossnade!
Nej, Gary, du kan inte slingra dig ur det här.
WTF?
Det är upptaget!
Andy, såg du...
WTF, Gary. WTF.
Vad i helvete betyder "WTF"?
- Vad i helvete? - Visst ja.
Det här händer inte. Eller?
Verkligen sant.
Helt otroligt.
Jag vet.
Helt otroligt att du ljög om din mamma!
Det var en vit lögn!
- På vilket sätt? - Hon är ju inte död.
Vänta, vänta. Vart ska du ta vägen?
- Jag ska hämta hjälp. - Gör inte det!
- Vadå? - Vi vet inte hur många som är inblandade.
- Vänta, vem ringer du? - Vanessa.
- Vem är det? - Min fru.
- Varför då? - För att hon är min fru.
Vi vet inte hur många som är inblandade.
- Jag tänkte bara på puben. - Vilken överraskning.
Jag kommer inte fram.
Kan du nå Sam?
Full mottagning, men det går inte.
Samtalet kan inte kopplas fram.
Det är säkert nätet.
Herregud. Allt hänger ihop.
Det förklarar varför allt har gått åt helvete.
Alla har blivit ersatta av en sån.
Därför kände ingen igen oss, varken Basil, Dave eller Raymondo.
- Jag tyckte väl att det var konstigt. - Shane Hawkins.
Just det. Vi har inte förändrats, utan stan.
Visst har jag rätt, Andy?
- Visst har jag rätt? - Du har aldrig fel.
Vad som än har hänt, kan vi inte stanna här på toan.
Tio personer har gått in de senaste minuterna
och inte en enda har kommit ut.
Det måste se misstänkt ut.
Gaykärlek.
Är det värre än fem stympade kroppar?
Det här är Newton Haven.
- Hur ser det ut? - Normalt. Mycket normalt.
Jag gillar det inte.
- Vad ska vi göra? - Avsluta våra drinkar.
UR FUNKTION
Vi dricker ur fort och sticker.
- Till London? - The Trusty Servant.
- Är du inte klok? - Visst ja.
The Good Companion står på tur. Jag blandar jämt ihop dem.
Ska vi gå till nästa pub, menar du?
Vi borde sätta oss i Besten och köra till London!
- Bromsljuset är trasigt. - Använd inte bromsen, då!
- Jag har druckit. - Har det nånsin stoppat dig?
Jag vill inte dra på Pete fler prickar.
Andy kan köra, han är helnykterist!
Då är det avgjort.
Att bli stoppade av polisen är det sista vi vill.
A: vi är alla berusade,
B: de kanske är delaktiga, och C: vi har blod på händerna.
- Snarare bläck. - Vi har bläck på händerna.
- Nå, har det blivit blött än? - Vadå?
- Hur många pubar har ni klarat, fem? - Fyra.
Inte halvvägs ens. Ni har mycket roligt kvar.
Ha en trevlig kväll, Peter.
Tack.
Förlåt.
Vi har sagt till alla att vi ska göra The Golden Mile.
Du, ja.
Om vi hoppar i Besten nu och sticker iväg,
fattar de att vi vet.
Men om vi fortsätter som vi har sagt,
så fattar de inte.
- Fattar vadå? - Att vi vet.
Vi slutför det vi börjat och åker lugnt härifrån i morgon.
- Vänta. Menar du... - Vi avslutar The Golden Mile.
Det går inte att prata med honom.
Drick ur. Vi gör en Bobo.
Vi är bara fem vänner
som har en trevlig kväll ute.
- Dricker. - Öl.
- Pubar. - Ska vi?
Det känns inte bra att dricka så mycket.
Sprit innanför västen, ni vet.
Engelska soldater brukade ju dricka gin före slagen
för att få superkrafter.
Jag trodde att de dövade rädslan för en säker död.
Just det. Vi är fem vänner som är ute och roar oss.
Jag måste gå på toa.
Gör det. Du har gjort dig förtjänt av det.
Du hänger med bra, Oliver.
Förra gången orkade han inte hit. Jag är stolt över honom.
Du trivs nu, eller hur?
Ja, fem killar som har trevligt en kväll ute.
Som låtsas ha trevligt.
Låtsas du bara?
Om vi kommer levande härifrån, ska jag döda dig.
Vi vet fortfarande inte hur illa det är.
Våra familjer kan vara i fara såvitt vi vet.
Jag vet. Mamma kan vara död. På riktigt den här gången.
- Vi kan väl fråga nån. - Vem då?
- Pastor Green. Kom. - Vänta.
Vad i helvete gör du?
Jag ska gå och småprata med Pastorn Green.
Ska du köpa knark?
Jag ska försynt ta reda på om det verkligen är Pastorn Green.
I så fall kan jag fråga vad som har hänt,
och kanske köpa lite knark.
Han kanske är en av dem?
Jag och Pastorn hade en sofistikerad kod
för att diskutera narkotikaaffärer.
Om han inte förstår mig är han en av dem, och jag går därifrån, helt enkelt.
- Har du knark till salu? - Jag har slutat med sånt, Gary.
- Vadå "sånt"? - Sånt.
Är det därför du bär kostym? Så knarklangning var inte fint nog?
Det finns inga knarklangare längre.
Jag har ett propert jobb på ett kontor.
- Du hade ett kontor. - Det var herrtoan.
Det är inget fel med affärer på toan.
- Mycket har förändrats sen du flyttade. - Jag vet.
- Hur mycket vet du? - Lite grann.
Hur mycket är det?
Stan är övertagen av robotar med blå vätska.
Prata inte så högt.
Du vet inte vad du pratar om.
- Berätta då. - De är inte robotar.
Vet du ens vad robot betyder?
Givetvis. Typ: "Hej, jag är robot."
Det betyder "slav", och tro mig, de är inga slavar.
- Är du deras fånge? - Nej, jag är nöjd och glad.
Det syns på dig.
Hallå! Hur ligger det till?
Stan är invaderad av robotar som inte är robotar
- och Pastorn är deras fånge. - Inte alls.
Vi sticker direkt. Vi kan rädda dig härifrån.
Jag stannar. Det är inte som ni tror. Det är för allas bästa.
- Du pratar för mycket, Trevor. - Ja, knip igen.
- Jag ville bara hjälpa. - Det är inte din sak.
De har allt under kontroll.
Är ni robotar?
Tja, ordet robot kommer faktiskt från ett gammalt tjeckiskt ord...
- Robotnik. ...som betyder slav.
- Vi är inte slavar. - Vi är nöjda och glada.
Och vi är inte robotar.
Jösses, är de robotar?
Sluta prata om robotar!
Sluta prata över huvudtaget!
Trevor.
Det är din övervakare.
- Hallå, Trevor. - Hallå, sir.
Men...
Jag förstår.
Tack så mycket.
Vad har jag missat?
Dina vänner vill hjälpa till.
Vi behöver inte er hjälp.
Vad ska vi göra?
Jag tycker att ni ska dra.
Jag föreslår att vi gör som han säger.
Okej.
Här kommer vi.
- Kom igen! - Gary!
Gary!
Vi klarar av den här puben snabbt, va?
Vi försöker inte ta några nya kontakter.
Mina herrar! De förlorade sönerna har återvänt!
Vad får det vara, kanske nån av våra gästöl?
Får jag rekommendera fem sejdlar Crowning Glory?
- Ganska passande, eller hur, Gary? - Ursäkta. Vadå?
En fin sort med sting, nötsmak och mycket skum.
Har det en överraskande fruktig arom som dröjer på gommen?
Du är tydligen en kännare.
Då vet du redan att det är en njutning
för såväl hög som låg och alla däremellan.
Fem såna, tack.
Välkomna hem, pojkar.
Han brukade aldrig vara så vänlig.
Han är helt klart en av dem.
- Hur då? Han kände igen mig. - Vi vet ju inte vad de minns.
De kanske har selektiva minnen.
Ja, precis som den där... Jag!
Han kanske är en av dem. Som Pastorn.
Det är svårt att veta, eller hur?
Jag menar, är han en av dem eller en av dem?
- Vänta, vilka var "de" nu igen? - Båda typerna hör till dem.
Det finns två sätt att säga det. Är han en av dem eller en av dem?
Vi måste använda olika ord.
Ett för människor som inte är robotar och ett för robotar som inte är robotar.
Vi måste kunna skilja mellan dem, dem och oss.
Ja, pronomen förvirrar.
- Ja. - Jag vet inte vad ett pronomen är.
Det är ett ord som kan fungera som ett substantiv
och syftar på nåt annat i diskursen.
- Vad betyder det? - Du använde ett nu.
- Jaså? - Ja. "Det" är ett pronomen.
- Vilket då? - "Det."
- Är det? - Jösses.
Hör på, vi behöver bara ett ord så att vi kan skilja dem åt.
Han där är en tommis, hon också, och de där två är absolut tommisar.
Sam.
Jag fixar det.
- Läget, Sam? - Nu igen?
Hur har kvällen varit?
Bra. På sätt och vis.
Vad menar du med det?
Tja, det är konstigt.
Man kommer tillbaka och allt är sig likt men ändå inte.
Vadå "ändå inte"?
Märkligt, bara.
På vilket sätt?
Vad pratar du om?
Följ med mig.
TOALETT
Men jag vill ju inte, Gary!
Lugn, jag försöker inte förföra dig.
Vad gör vi då på handikapptoan?
Jag måste berätta en sak för dig,
fast om du vill ha sex kan jag säga det sen.
Säg det nu.
Märkte du nåt med tvillingarna,
frånsett att de är tvillingar?
De är väl inte läskiga bara för att de är tvillingar?
- Jo, lite grann. - Du hade sex med dem.
A: det är inte sant, och B: hur visste du om det?
A: stan är liten, B: jag är inte dum, och C: de berättade det.
Okej, en gång, men jag var asfull,
och det var läskigt för de verkade vara fyra.
Jag är inte stolt över det. Jo, lite.
- Var det det du ville berätta? - Nej, det är...
- Allt väl, Sam? - Allt väl, Sam?
Jag behöver en cigarett.
- Nobotar? - Kanske fejkbotar?
Vi borde hitta ett helt annat ord.
Steven?
Vad sysslar han med?
Lugn, han försöker nog bara dra över Olivers syster.
Andy.
Jösses, vad han kan prata smörja.
Ta hänsyn till dina grannar
Men det vet ni redan.
- Vad sa han, Sam? - Vad sa han, Sam?
Att Newton Haven har tagits över av robotar fulla av blå vätska,
och om vi inte lyder dem så blir vi deras fångar.
- Trodde du honom? - Trodde du honom?
Givetvis inte.
- Trodde du honom? - Trodde du honom?
Va?
- Där ser du! - Kom igen, Sam.
Du vet bättre än att tro på Gary King.
Jäklar också!
Sam!
Släpp, era läskiga bitchar!
Kasta hit en cigg.
Gary, vad är det som händer?
- Jag sa ju det på toan. - Ja, det gjorde du.
Bäst att vi går in.
Annars undrar folk vad fan som pågår.
Vad fan pågår?
- Det är lugnt, Steve. - Vadå lugnt?
Sam, han är inte god nog åt dig.
- Vadå? - Vadå?
Vi har upplevt en del galna saker i kväll,
och det har gett mig perspektiv på tillvaron.
Om allt är så åt helvete som det verkar, har jag en sak att säga dig.
Du tror kanske att det är för att jag har druckit sju öl, men det är det inte.
Inte alls.
Jag älskar dig, Sam.
Det har jag alltid gjort,
och det smärtar mig att se dig kasta bort din kärlek på den där jävla Gary King.
- Det där var lite hårt. - Nej, du tar helt miste.
- Det är inget mellan... - Jag vill vara helt ärlig
och säga som det är. Jag dejtar en fitness-instruktör.
Hon är 26 år gammal,
men jag skulle spola henne direkt om jag hade minsta chans hos dig.
Steven, det är inget mellan mig och Gary King.
Fan också.
Ursäkta.
Hallå! Släpp henne!
Dra av huvudet! Som locket på en medicinburk.
Blåblodiga?
Inget förslag de senaste tre minuterna
har varit bättre än geggiga äggmänniskor.
- Inget. - Vad i helsike pågår?
Har ni hittat nåt namn på robotar som inte är robotar?
Vi är tyvärr helt tomma i huvudet.
Vi har just kämpat mot två tommisar där utanför.
- Vi måste gå genast! - Instämmer.
Vi går till The Mermaid.
- Vänta, vadå? - Nummer åtta.
"Nummer åtta"?
- Fan. - Andy, vad pågår?
Enligt Gary ska vi fullfölja pubrundan, för de vet vad vi gör,
men de vet inte att vi vet vad de gör.
Och ingen har nån bättre idé, så vi kör.
Va?
Vänta!
Hör på! Jag har en bättre idé. Jag har bilen här i närheten.
Vi sticker bara! Säg till dem, Steven!
Enligt Gary tar de oss om vi försöker sticka nu.
Det är för sent för oss att sticka. Kom.
SKOLDISKO
Ja!
Sånt här gillar ungdomar.
Är inte det här vansinne?
Det är perfekt. Vi kan gömma oss här. Jag hämtar drickat.
- Bra tänkt, O-Man. - Hallå!
Håll ögonen öppna efter tommisar.
Ska bli.
- Varför har du aldrig sagt nåt? - Om vadå?
Det där du sa ute i trädgården.
Jag har alltid velat,
men aldrig liksom hittat rätt tillfälle.
Det kom alltid nåt i vägen.
Varsågod, drinkar.
Tack.
Steven?
Snälla! Jag har så mycket att leva för!
- Det är jag, dumma pojke. - Basil!
Jag förstod att det skulle bli problem om ni dök upp igen.
Vänta. Hur vet jag att det är du?
För att jag är den ende som tänker berätta sanningen om Newton Haven.
Minns du vad som hände kvällen den 22 juni 1990?
Nej, men jag vet en som gör det.
- Varsågod. - Fint.
Ser du nån vi känner?
- Marmalade Sandwich. - Marmalade Sandwich.
De är snygga.
- Det är belysningen. - Det är spriten.
Vem bryr sig?
Steven?
Det var då de kom. Minns du stjärnfallet? Det var de.
Först hände ingenting.
De förberedde sig och grävde tunnlar under jorden.
Strax efter att ni flyttade började folk förändras.
Först bara en eller två, sen fler.
De ersatte folk i maktställning och tog över institutionerna.
De gjorde om, bättrade på,
allt de kunde för att vi skulle ansluta oss.
Jag kan inte hitta Steven. Var är de andra?
De smälter in i mängden.
Jäklar också.
Ersättarna var inte onda, långt därifrån.
Folk blev vänligare. Det är så de gör det.
Det är inte en invasion utan ett samgående.
De vill inte göra sig av med oss om de inte blir tvungna.
De vill bara göra oss mer lika dem.
Förändra vårt sätt att tänka.
Föra oss i samklang med alla andra.
Bli ännu en länk i deras kedja.
Allt går bra så länge man inte säger nej.
Då blir man utbytt.
När de har ens DNA är det kört.
Hur fixar de det?
På många olika sätt.
Blodprov, skolsköterskan, svett, kyssar, saliv på ett dricksglas.
Varför tror du att jag använder ett fånigt sugrör?
Det är inte så fånigt, va?
Om man inte är på deras sida, skapar de en version som är det.
De kan göra dig precis likadan som förut eller till och med göra dig ung igen.
Den ser ut som du och har dina minnen,
men den är bara ett redskap för att sprida deras budskap.
Tillit, kärlek, respekt, begär.
Du byts ut i framåtskridandets namn.
Vad händer med folk som blir utbytta?
Skalen? Fråga inte vad som händer med dem.
Vadå, vad händer med dem?
Du skulle ju inte fråga det!
Gå! Försvinn innan det är för sent!
- Basil! - Gå, sa jag!
Det här bådar illa.
Sam, vad hette killen du gillade i sexan? Adrian?
Adrian Keane. Hur så?
Han står där borta.
Hej, Sam. Hur lever livet?
- Vi måste bort härifrån! - Vi måste bort härifrån!
- Var är de andra? - De smälter in i mängden.
Men fan!
- Gary! - Bara en låt till.
Gary, hon är en tommis!
Var inte så dömande.
Men för fan...
- Okej. - Kom nu.
- Jag kan än. - Det får vara måtta.
Nu sticker vi.
Hallå, hallå. Vänta lite.
Vart är ni på väg?
- Vi sticker. - Jaså? Vad hände?
- Adrian Keane var i baren. - Den skiten.
Jag trodde att du gillade honom.
- Adrian Keane är död. - Herregud.
Han dog i en MC-olycka i Italien för åtta år sen.
- Gjorde han? - De hade säkert redan hans DNA
och kunde göra en kopia.
De vet hur de ska komma åt oss. De vet allt.
- Inte att Adrian var död. - Men nog för att fresta oss.
De visste att de här skulle falla för tjejer i skoluniform.
- Vem skulle inte det? Har jag inte rätt? - Ja, för fan.
Vi måste komma bort från stan innan det är för sent.
- Vem har berättat allt det här? - Basil.
Galne Basil? Han med Bermudaromben och vattennazisterna?
Ännu ett bra namn på ett band, Steve.
Lägger du våra liv i händerna på en galning?
- Han är inte galen! - Kanske inte.
Han kanske är en tommis som vill lura oss ut
på de mörka landsvägarna där de kan ta itu med oss.
Ja, vi kan sluta som lik på en åker. Jag hatar åkrar.
Precis vad jag tänkte.
Steven har rätt. Vi måste sticka.
Nej, vi går till The Beehive. Garys plan är fortfarande bäst.
Vänta lite.
Oliver modell 1990 var utslagen så här dags på kvällen.
Vad menar du?
Jag gillar ditt nya jag.
Kom nu.
Det här är ett misstag.
- Vänta! - Håll dig nära mig.
Kom nu, Andy!
Såja. Pub nummer nio.
Ja, för fan!
- Det är rätta andan! - Spritandan! Vi behöver öl.
Vem är det här?
Kom, Andy! Det kan inte börja utan dig.
Vad sa du?
Vi kan inte börja utan dig.
Vems tur är det att bjuda?
Min tur.
- Mr Shepherd! - Är det han?
Kom och sätt er, ungdomar. Ni ser ut att behöva en drink.
Låt oss prata lite om er framtid.
- Mr Shepherd? - Säg Guy, snälla du.
Okej.
Guy...
Så du gör...
Är du en robot?
Vet nån här vad robot betyder?
- Jag! - Ja, Gary?
Det betyder "slav".
Mycket bra, Gary.
Är du en robot, sir?
Nej, Peter, självklart är jag inte det.
- Sir? - Ja, Steven.
Men du är på deras sida, va?
Det handlar inte om olika sidor.
Det handlar inte om olika lag,
utan att jobba ihop som ett lag.
Det kan säkert verka konstigt och även lite läskigt,
men tro mig, det är raka motsatsen.
De är här för att hjälpa oss, att förbereda oss för högsta divisionen.
De ser en sorts potential i oss.
Där uppe finns en gemenskap av världar
som lever och samverkar i fred och harmoni.
Och de vill ha oss med.
Rätt coolt, va?
Så de har inte kommit för att skada oss?
Tvärtom, O-Man. De vill hjälpa oss.
Nog för att de kan ta i med hårdhandskarna.
Det fick jag göra med er också.
Och det är ni nog tacksamma för i dag.
På sätt och vis liknar de lärare.
Stränga, visst. Även lite skrämmande. Men allt är för vårt bästa.
Ska vi gå nånstans och prata ordentligt om det här?
Var det inte det vi gjorde?
Det är rätt tydligt att vad mr Shepherd försöker säga är...
Andy! Vad i helvete?
Ja, Andy. Vad i helvete?
WTF?
Människor, ni ger oss inget val.
Om ni inte går med frivilligt,
tvingas vi ta till andra övertalningsmetoder.
Hör på nu...
Jag hatar den här jävla stan!
- Jäklar vad tung du är. - Förlåt.
Den jäveln!
Andy!
Vrid om huvudet!
Sam, så här beter man sig inte som familj.
Sam, jag är besviken på dig.
O-Man!
Okej, Andy.
Sluta slåss.
Det behöver inte vara så här.
Det kan vara så mycket enklare, helt smärtfritt.
Om ni bara insåg ert eget bästa.
Ja.
Det handlar inte om konflikter
utan om samhörighet.
Ja. Låt oss göra ett nytt försök.
En omgång till?
Nej, vi är färdiga.
Ja, Gary, så verkar vara fallet.
The Smokehouse!
- Vadå? - Stick bara!
Kom!
Den här vägen!
Människor, det här är er sista varning.
Om ni inte fogar er, blir resultatet...
Människor, lyd nu eller ta konsekvenserna.
Vi sticker!
Fan!
Titta, min bil!
Vi klättrar nedför stupröret.
Jag har en bättre idé.
Klättra nedför stupröret.
Kör bara.
Vänta. De andra då?
Jag tar hand om dem.
- Säkert? - Ja, jag landar alltid på fötterna.
Jag vet inte om det stämmer.
Kör bara.
Ta reda på vad som hände med min bror.
Självklart, och jag ska se efter Stevie åt dig.
Han är en bra kille. Bättre än jag.
Gary, du är ingen dålig människa. Men du passar inte som pojkvän.
Det där med "fri själ" och "en snabbis i handikapptoan"
är lite coolt när man är 17 år, men inte när man närmar sig 40.
Till slut måste man gå framåt och inte söka sig bakåt.
Om jag inte lämnat dig den kvällen, kanske allt vore annorlunda.
Allt handlar inte om den kvällen.
Inte?
Inte nödvändigtvis.
Vi har ju alltid handikapptoan, eller hur?
Ja, vi har alltid handikapptoan.
Åh, nej.
Var är Sam?
Jag satte henne i bilen.
Vad säger du?
Jag satte henne i bilen och sa åt henne att köra.
Skickade du iväg den enda av oss som är nykter nog att köra?
- Ja. - Du står inte ut med tanken
att hon föredrar mig framför dig.
- Det är inte sant. - Jo, Gary!
Jag gjorde framsteg. Vi höll hand.
- Jag ville bara hjälpa till! - Hjälpa dig själv, snarare.
Jösses, när jag för en gångs skull gör nåt rätt så blir ni arga!
Oj, det var första gången jag hört dig medge att du haft fel.
Jag gjorde ju nåt rätt, sa jag!
Ja, "för en gångs skull".
- Och? - Alltså gör du fel jämt annars.
Inte nödvändigtvis.
Jag tyckte det var bäst att få henne bort från faran.
Och vi då? Är inte vi i fara?
Vi klarar oss, Pete. Vi är De fem musketörerna.
Nej, De fyra musketörerna.
Vänta, hur vet vi att du skickade iväg henne?
Hur vet vi att du är du?
Det är klart att jag är jag!
- Nå, vem fan är du, Gary? - Jag är Gary King.
Det finns bara en Gary King. Hur vet jag att ni är ni?
Vi har varit tillsammans hela tiden.
Ni kanske är utbytta allihop. Hur visste du att O-Man inte var O-Man?
Hans födelsemärke hade kommit tillbaka.
- Vad bevisar det? - Det där som Basil sa.
De gör kopior med ens DNA.
Därför hade han födelsemärket. Han var ny, som en bebis.
- Typ en man-bebis. - Nåt mittemellan.
Oliver utan nåt av det som hände den riktige Oliver.
Laserkirurgin!
Så tommisarna är helt enkelt nya?
Inget slitage, inga ärr.
Steven, 1987 spelade vi cricket och jag tacklade ner dig
på en trasig flaska som nästan skar upp ändan.
- Och? - Visa ändan.
- Mycket fin. - Tack.
Pete, du köpte en 50cc Suzuki 1988.
Jag provkörde den och körde över ditt ben.
Vad i helvete?
Vänta, det är det andra.
Andy, 1986 spelade vi upp knivspelet från Aliens
och jag högg dig i långfingret.
Och 1997 då, när du hade tagit en överdos
och jag körde som en dåre till sjukhuset.
Jag voltade med bilen och slet nästan upp lårartären,
då du mirakulöst kvicknade till
och försvann i natten, varefter jag arresterades
efter en 12-timmarsoperation som räddade mitt liv.
Vilket som helst duger.
- Tack. - Och du då?
Enkelt.
- Den kan vara ditritad. - Är inte alla tatueringar det?
- Ja. - Visa armen.
- Vadå? - Visa armen.
Nej, nej.
Du ramlade av scenen vid skolbalen när du lattjade och slog armbågen ur led.
Du fick ett ärr där de satte in en stålplatta.
Jag behöver inte visa nånting. Jag är Gary King. Jag vet att jag är jag.
Hur vet jag annars att det står snidat i bjälken ovanför dig
"King Gary"?
Men det står inte "King Gary".
Jodå. Gör det inte?
Nej. Det står "King Gay".
Nån jävel har skurit bort "R"!
- Det var jag. - Varför?
- "King Gay." - Det betyder ingenting.
Mr Shepherd mindes saker, Oliver också.
Selektivt minne, var det va?
Vi ses inte på flera år, och du bara hämtar oss och kör oss hit.
Bäst att du ger oss säkra bevis på att du är människa,
annars tar vi reda på det själva.
Vill ni ha bevis?
Titta!
Bevis på att jag är människa!
Bevis på att du är dum.
Just det!
- Det är Gary. - Det är Gary.
Hela stan letar efter oss.
Fördelen är att om alla är utomhus så är alla hus tomma.
Vänta, Gary! Fan!
Gary! Gary! Vad menar du med "alla hus tomma"?
Att vi kan klara det här!
Klara vadå?
Vi är fortfarande på pubrundan.
"King Gay."
Peter?
Peter.
Jag tyckte väl att det var du. Är allt väl?
Är allt vadå?
Jag vet att vi var osams i skolan.
Jag ångrar verkligen det.
Jag ville säga nåt där på puben,
men jag skämdes så hemskt över vad jag hade gjort.
Låt mig få gottgöra dig, Peter. Snälla du.
- Du är inte klok, Gary! - Vi har kommit för långt.
Det är rena självmordet.
Jag vet. Vi ska ta oss till The World's End om vi så dör på kuppen.
Var är Pete?
Jag hatar dig!
Din jävel! Jag hatar dig!
- Pete! Sluta! - Varför gör du så här, Peter?
Vi vill inte skada dig.
Sluta! Det är inte värt det!
Jo, det är det fan!
Vad gör han?
Fan...
Peter...
Jag måste säga att jag är mycket besviken på dig, Peter.
Jag ska släcka lyset för dem!
Andy! Nej, de är för många!
Pete.
Peter.
- Vi måste sticka. - Gary har rätt.
- Vi måste till The King's Head. - Just det.
Vadå?
Vi ska inte alls till The King's Head. Vi är färdiga.
Vi ska göra det vi borde ha gjort från början.
Hämta Besten och åka härifrån.
Vi sticker härifrån och kommer aldrig tillbaka.
Antingen följer du med frivilligt,
eller så knockar jag dig och bär dit dig själv.
- Välj själv. - Okej. Okej.
Men tänk på vad du säger, för du har faktiskt druckit.
Din fan.
Det är de där förbannade ungarna.
Inte nu igen.
Vad i helvete är det där?
Jag vet inte, men det är definitivt inte modern konst.
Fan, vi sitter fast. Var är Besten?
Okej, vi är här, så Besten står på gatan intill.
Hur ska vi ta oss dit?
- Vi måste ta oss igenom. - Igenom var då?
Det här är helt jävla otroligt.
Nummer tio.
Kom nu.
Skynda på.
Bakdörren, bakdörren. Fort.
Nu kör vi.
Där är den.
Fan.
Vi väntar på rätt tillfälle, sen rusar vi till Besten.
Vi behöver nycklarna.
Gary?
Gary, vad gör du?
Bara en liten skål.
Sätt ner sejdeln, Gary.
Skål för Oliver, Pete.
Och för oss.
Tio pubar är inte så illa.
Nej, men nu är det dags att dra streck.
Okej.
Så nära.
Nummer tio.
Okej.
Så nära.
Nej, nej, nej. Gary!
Gary! Gary!
Låt honom springa. Han lämnade ju dig.
Jag kan inte.
Andy!
Gary! Gary!
Kom tillbaka! Kom tillbaka, din dumma jävel!
Gary!
Gary! Gary!
Andy, se upp!
Kom nu!
Vad i...
Hoppa in. Hoppa in.
Gary, Andy, hoppa in för fan!
Du hörde, Andy. Hoppa in för fan.
Vi har ont om tid!
- Andy! Fort! - Steven!
Spring!
Andy.
Jag vill ha dig inuti mig.
Okej.
Hej då.
- Det räcker nu! - Det här ju The World's end!
Jag vet!
Sluta!
Låt mig vara! Varför bryr du dig?
Det är klart att jag bryr mig. Det finns skäl till att jag är arg på dig!
Jag vet varför du är arg. Men det var inte mitt fel att du kvaddade bilen.
Det är inte poängen. Du svek mig.
Du var Gary King. Gary fucking King.
Jag hade följt dig till slutet. Det har jag fan gjort!
Sluta följa efter mig då!
Nej! Det är bara en till.
Låt mig få det här.
Du har ju allt du önskat dig.
Vad pratar du om?
Du har ett perfekt jobb, ett perfekt hus och en perfekt fru.
Tror du att det är så perfekt?
Hon gick ifrån mig, Gary.
Hon stack med barnen till svärmor för tre veckor sen.
Jag är inte närvarande nog, sa hon. Jag försöker vinna henne tillbaka.
Och det går inget vidare.
Men jag fortsätter kämpa, för det är vårt sätt att överleva.
För fan, Gary, jag slog nyss min bröllopsring genom en robots mage.
Just det! Du kämpar för viktiga saker.
Vad är så viktigt med The Golden Mile?
Det är allt jag har!
Gary.
Du behöver hjälp, Gary.
Jag har fått hjälp. Vet du hur?
Jo, genom att sitta i en cirkel
och prata om hur hemskt allt var.
Det är inget för mig.
- Men det är det här? - De sa åt mig när jag skulle lägga mig.
Mig!
Gary, kompis, hur vet du när du är full om du aldrig är nykter?
Jag vill inte vara nykter.
Det gick bara utför efter den kvällen.
Det skulle vara början på mitt liv.
Alla ljusa utsikter och den jävla optimismen.
Känslan att vi kunde besegra hela universum.
Det var en stor lögn.
Det blev inget.
Du måste inte göra det här.
Jo, det måste jag.
Beredskapsläge.
Vad gör du?
Nej, gå inte ut dit.
Gary King.
Jaha?
Människan Gary King.
Ja. Vad vill ni?
Vi vill hjälpa er att nå er fulla potential,
som vi har gjort med oräkneliga världar i galaxen.
Jaså? Hur klarade ni det då?
Vi tar över en liten del av befolkningen
på cirka 2000 penetrationspunkter över hela planeten.
Det säkerställer maximal täckning.
Sen skapar vi simulanter som sprider vår ideologi
genom fredlig indoktrinering.
Vårt mål är enkelt, att göra befolkningen redo
att bli delaktiga i vår galaktiska gemenskap.
Metoden kräver en smärre uppoffring.
Men ju färre människor vi byter ut,
desto mer framgångsrik anser vi operationen vara.
Vi välkomnar förstås dem som anmäler sig frivilligt.
Vi erbjuder attraktiva fördelar för dem som går med frivilligt.
Chansen att bli ung igen och ända få behålla utvalda minnen.
Skulle du inte vilja det?
Har du inte alltid önskat dig det?
Jösses, så tjusig jag var!
Det fina med vårt system är att alla vinner.
Det finns inga förlorare.
Låt mig föra din legend vidare.
Låt mannen du har blivit bli pojken du en gång var.
Nix.
Det finns bara en Gary King.
Då har du gjort ditt val, människan Gary King.
Ja, det har jag.
För ärligt talat, vem fan har gett er rätten att komma hit och diktera hur vi ska göra?
Vi är The Network, och vi är här för att förbättra era liv.
De senaste 23 åren,
har du inte förundrats över informationsteknologins framsteg?
Nej.
Jorden har krympt men ändå blivit större tack vare växande kommunikation.
Det är vår förtjänst, och det är bara början.
Håll käften, din stora lampa.
Ni är barn och behöver vägledning.
Det finns ingen plats för ofullkomlighet.
Hallå, jorden är inte perfekt, och människor är inte perfekta.
Och vet ni mer? Jag är inte perfekt.
Därav behovet av detta ingripande.
Måste galaxen utsättas för en hel planet av såna som du?
Vänta lite, va?
Vem har utnämnt dig till chef?
Vilken rätt har du att kritisera?
Du kanske tycker att Gary är en jobbig jävel,
och det är han, men han är min jobbiga jävel.
Tack ska du ha.
Men han är skadlig för sig själv, liksom jorden är skadlig för galaxen.
Vad sa du?
Ni upprepar samma cykler av självdestruktion gång på gång.
Just nu är er planet den minst civiliserade i hela galaxen.
- Vad sa han? - Att vi är en misslyckad samling.
Det är vår mänskliga rättighet att vara misslyckade.
Civilisationen skapades genom misslyckanden. Och vet ni en sak?
- Det gör mig stolt. - Mig också!
Hur säger man? "Att fela är..."
"Att fela är mänskligt."
"Att fela är mänskligt", så...
Vi tror inte att ni talar för hela mänskligheten.
Ni är bara två män. Två berusade män.
Tre berusade män!
Stevie-vännen!
Nu får det vara nog, människor!
Nu ligger du illa till. Det är bara De tre musketörerna.
Ni gör uppror mot visdomen i oräkneliga solsystem.
Ja, vi gör uppror!
Ni är inte här för att erövra, sa du. Får jag fråga
hur många människor ni måste byta ut i Newton Haven.
- Det är irrelevant. - Är det?
Räck upp handen. Vilka här är människor?
- Jag. - En!
- Och jag. - Det blir två.
Och jag. Men jag vet inte hur länge till.
Basil!
- Vad blir det? Tre? - Ni måste byta ut en hel stad!
Inte hela stan.
Alla frånsett den gamle knäppisen och de opålitliga tvillingarna.
Bra namn på ett band, Gary. Skriv ner det.
- Jag ska. - Och de ni bytte ut,
Som Peter och Oliver?
Ja, vad hände med skalen?
Du skulle ju inte fråga det!
Överblivna skal komposteras och omvandlas till gödsel
varefter de återbördas till jorden för att främja grönska och växtlighet.
Det är en högeffektiv form av organisk förnyelse.
Komposteras?
Det är relativt få i ljuset av vår långsiktiga plan.
Några hundra tusen som förvandlas till kompost, menar du?
Och de andra platserna? Penetrationspunkterna?
Är de lika framgångsrika som Newton Haven?
Jag gissar att vi inte är den enda buggen i ert system.
Det är sant, The Network har mött vissa svårigheter.
Ni tog er nog vatten över huvudet när ni gav er på jorden.
Ja, för vi är mer uppkäftiga, mer envisa
och mer idiotiska än ni kan föreställa er,
och jag menar inte bara Gary.
Ja, det finns fler än en Gary King.
- Men du sa... - Jag vet väl för fan vad jag sa!
Ditt behov av svordomar är bevis på din omogenhet som människa och som ras.
Hoppa in i er raket och åk tillbaka till Legoland, era fittor!
- Ja! Sluta starbucka oss! - Ja!
Det är vår plikt att gå emot er.
Lämna oss i fred, era intergalaktiska rövhål.
- Ni missförstår. - Håll käften!
- Vi försöker... - Ingen lyssnar!
Om ni bara...
Inse det, vi är den mänskliga rasen och vi tycker inte om att ta order.
Så vad är det ni vill?
- Vi vill vara fria! - Ja.
Fria att göra vad vi vill!
Ja.
- Vi vill supa oss fulla. - Ja.
Och ha roligt.
Och det är vad vi tänker göra.
Det är meningslöst att diskutera med er. Ni får klara er själva.
Verkligen?
Ja.
Fan också.
De stack.
Ja, ja, ja! Stick och brinn! Stick och brinn!
Vi klarade det! Vi vann, vi vann!
Gary, vi gör en Bobo.
Ja, det är ju skittråkigt här.
Hallå, här uppe!
Fort!
Klättra upp.
Kom igen!
Bra gjort.
- Tack så mycket. - Du var bara tvungen att förstöra den.
Ja, är du nöjd nu?
Basil, vad gör vi nu?
Samma som förut.
Spring!
Var är Besten?
Besten är död.
Vet ni... Vet ni vad som är mest irriterande?
Vadå?
Jag lovade mig själv att inte dö i den här stan.
Det kommer du inte att göra.
Äntligen har vi lite tur.
Ursäkta!
- Sam? - Ja.
Du kom tillbaka!
Ja. Jag körde visserligen fel på ringleden, men, ja.
Hej, Sam, kan du ge oss lift till London?
Fick ni veta vad som hände med min bror?
Vi berättar på vägen.
Ursäkta röran. Jag har tänkt städa i bilen.
- Du är ursäktad. Kör. - Åt vilket håll?
Bakåt!
Vartåt nu då?
Kör rakt över!
Vi kan klara det.
Vi kommer att klara det.
Vi klarade det!
Jag är ledsen.
Jag vet.
Alla minns var de befann sig när lyset släcktes på planeten jorden.
Jag, Gary, Steven och Sam stod precis bredvid lysknappen.
Det var nog en stor kväll för alla.
Morgonen gav en helt ny innebörd åt ordet "baksmälla".
Det är mänskligt att fela, men gudomligt att förlåta
Vi beslöt oss för att gå oss nyktra, hela vägen tillbaka till London,
men huvudvärken slutade inte där. Den bara fortsatte.
Tala om rökiga storstäder.
När The Network släcktes ner, utlöste det nån sorts puls
som utplånade all vår teknologi
och skickade oss hit,
tillbaka till medeltiden.
Det krävdes dödsoffer, förstås. Jag kände några av dem.
Några på jobbet, min kusin Paul, Garys mamma.
Ingen vet riktigt hur många som dog,
för vi hörde aldrig av resten av världen igen.
Alla blev avskurna.
Livet är inte lätt nu, men mer okomplicerat.
Jag är tillbaka hos frugan, alltid nåt.
Vi kom fram till att våra problem var små i det stora hela.
Nu måste alla leva enbart på organisk föda, men ärligt talat
minns jag knappt några halvfabrikat som jag verkligen saknar.
Vad tommisarna beträffar, så hände nåt märkligt.
De vaknade.
Ungefär en vecka efter att The Network stack, startade de liksom upp igen
och försökte börja från noll.
De verkade vilsna i början. Barn som skilts från sina föräldrar,
övergivna, glömda, sökande efter vägledning, nån som leder dem rätt.
Jag tyckte lite synd om dem, ärligt talat.
The Network hade rätt i en sak.
Vi är lite ociviliserade ibland.
Vi skulle kanske ha haft dåligt inflytande på resten av galaxen.
Oliver började jobba som fastighetsmäklare igen.
Folk behöver ju fortfarande tak över huvudet,
och den gamle Ollie var alltid bra på säljsnack.
Det är visst den nye också.
Han klarar sig fint.
Nye Peter tog sig visst hem till Bishop's Gardens.
Han tog vid där den gamle slutade.
Jag vet inte om hans fru märkte nåt.
Hon kanske valde att låta bli. Han är faktiskt en rätt bra pappa.
Steven och Sam hittade varandra till slut.
Det var oväntat.
De flyttade ihop strax utanför London.
De har ett rart ställe.
Och Gary? Jag vet inte hur det gick för Gary.
Vi skildes åt och jag såg honom aldrig mer.
En del säger att han återvände till Newton Haven. Jag vet inte varför.
Hans ärende där var ju uträttat.
Lustigt, men jag saknar honom faktiskt.
Jag undrar om han saknar mig. Om han saknar gänget.
Var han än är, hoppas jag att han är lycklig.
Det var ju faktiskt allt han ville.
Att ha roligt.
Jag hoppas att han kan ha roligt utan att supa sig full.
För verklig lycka, verkliga vänner, sånt är värt att leva för,
och kämpa för.
TOMMISAR ÄGER EJ TILLTRÄDE
Jävla tommisar.
Robotjävlar.
Fem glas vatten, tack.
Du kan få ett.
Men jag vägrar servera det där avskummet.
Tyvärr är det en för alla och alla för en.
Du förstår, mina unga vänner och jag är ute på äventyr.
Ett uppdrag, så att säga. Och eftersom vi behöver förfriskningar
får du, min herre, äran att servera oss.
Så jag ber en gång till,
för sista gången:
Fem glas vatten, tack.
Vem fan tror du att du är?
Jag? Jag kallas The King.
Swedish