www.HoundDawgs.org
Mäster Kaecilius...
Den där ritualen kan bara sluta i sorg.
Hycklare!
Ge mig en utmaning, Billy.
- Du måste skämta, Billy. - Nej, doktorn.
Feels so good, Chuck Mangione, 1977. Det skulle ju vara svårt.
Ha! Det var 1978.
Den låg på listorna 1978, men skivan släpptes i december 1977.
- På Wikipedia står det... - Kolla igen.
Var lagrar du allt onödigt vetande?
Onödigt? Karln kom in på topp-10 med ett flygelhorn.
- Nå, Billy? - 1977.
Där satt den! Alltid lika tillfredsställande.
Du kan gå, Stephen. Vi syr ihop.
- Vad är det? - En skottskada.
Otroligt att han lever. Andnings- uppehåll, hjärnstammen svarar inte...
- Jag ser problemet: en kula i huvudet. - I förlängda märgen.
Nic förklarade honom hjärndöd, men det känns inte helt rätt.
Vi har bråttom.
- Vad håller ni på med? - Han är organdonator.
- Det har jag inte godkänt. - Nej, han är förklarad hjärndöd.
Det var förhastat. Förbered för kraniotomi.
- Du får inte operera en död man. - Vad ser du här?
- En kula... - En blykula härdad med antimon.
Den giftiga metallen har läckt ut i ryggmärgsvätskan.
Och centrala nervsystemet har stängt ner.
Patienten är inte död, men döende. Vill du fortfarande ta organen?
- Jag kan assistera. - Nej, det gör dr Palmer.
Tack.
- Bildstyrning, tack. - Det hinns inte med.
- Du kan inte göra det på fri hand. - Det kan jag visst.
Gör dig inte till, Strange.
Som du, när du dödförklarade en levande patient?
Hjärnnerverna är intakta.
Håll för klockan, dr West.
Du behövde inte förödmjuka honom.
Inte rädda patienten heller, men ibland kan jag bara inte låta bli.
- Nic är en bra läkare. - Men du kom till mig.
- För en andra bedömning. - En kompetent bedömning.
Därför vill jag ha dig som neurokirurg. Du skulle göra stor nytta.
Jag kan inte jobba i ditt slakteri.
Jag reparerar skadad ryggmärg och stimulerar neurogenes i nervsystemet.
Mitt arbete kan rädda tusentals liv, inte bara enstaka beväpnade fyllon.
Ja, vi räddar ju bara liv. Ingen berömmelse, inga intervjuer...
- Jag får väl nöja mig med Nic. - Vänta nu, ni har väl inte...?
- Vadå? - Sex, förstås. Det var underförstått.
Nej, jag håller hårt på principen att inte dejta kolleger.
- "Stranges princip", kallar jag den. - Trevligt att få nåt uppkallat efter sig.
Jag uppfann laminektomin, men ingen kallar den för "Stranges teknik".
- Vi uppfann den. - Smickrande, hur som helst.
Jag ska tala på neurologiska sällskapets middag i kväll. Följ med.
Ännu ett tal? Så romantiskt.
Förr gillade du att följa med på sånt. Vi hade roligt.
Du hade roligt. Det handlade inte om oss, utan om dig.
- Inte bara om mig. - Allt handlar om dig, Stephen.
Vi kanske kan ha bindestreck: Strange-Palmers teknik.
Palmer-Stranges.
Vad har du till mig, Billy?
En 35-årig överste som har fått en ryggradsfraktur i nåt pansartest.
Det finns 50 andra som klarar det där. Hitta nåt som är lönt min tid.
En 68-årig kvinna med långt framskridet hjärnstamsgliom.
Och sabba min fina svit? Knappast.
En 22-årig kvinna med hjärnimplantat mot schizofreni, träffad av blixten?
Det låter onekligen intressant.
Skickar du... Tack.
Hej.
Det kommer att ordna sig.
Vad har de gjort?
De flög hit dig med helikopter, men det dröjde innan de hittade dig.
Nervskadefönstret hann stängas.
Vad har de gjort?
Elva stålstift i skelettet.
Flera trasiga ligament och svåra nervskador i båda händerna.
Du opererades i elva timmar.
Titta på fixatorerna.
Ingen hade kunnat göra det bättre.
Jag hade kunnat göra det bättre.
Nej...
Ge kroppen tid att läka.
Du har fördärvat mig.
- När kan jag börja... - Ni har inte läkt färdigt, dr Strange.
Snabba på det, då.
Sätt en stent mellan armartären och strålbensartären.
Det är görbart.
Obeprövat och dyrt, men görbart.
Görbart räcker för mig.
Upp.
Visa vad du kan.
- Det är lönlöst. - Nej, du klarar det.
Säg mig, "med.kand..."
Har du sett nån med så här allvarliga nervskador återhämta sig?
Ja, en kille.
Han bröt ryggen i en fabriksolycka. Förlamad, benen förtvinade.
Han hade ont i axeln av rullstolen.
Han kom hit tre gånger i veckan, tills han plötsligt slutade komma.
Jag trodde han var död.
Några år senare gick han förbi mig på gatan.
Skitsnack. Visa mig journalen.
Det kan ta tid att få fram den -
- men om den täpper till truten på dig, så är det värt det.
Jag har läst all forskning du skickade.
Det kommer inte att fungera.
Du förstår nog inte hur allvarliga skadorna är.
- Ingen har lyckats. - Jag förstår, men...
Du begär det omöjliga, Stephen. Jag måste tänka på mitt rykte.
- Vänta, Etienne... - Jag kan inte hjälpa dig. Lycka till.
Nej, vänta!
Hej.
Ställer han inte upp?
Han är en klåpare.
De har en ny teknik i Tokyo. De odlar stamceller -
- och skapar en stödstruktur med 3D-skrivare. Om jag kan låna...
200000 skulle räcka.
Du har alltid haft dyra vanor, men det här är pengar du inte har.
Det kanske är dags att lägga av.
Nej, jag bör inte alls lägga av nu, för jag blir nämligen inte bättre!
Det är inte medicin längre. Det har blivit en mani.
En del saker kan inte åtgärdas.
- Ett liv utan mitt arbete... - Är ändå ett liv. Det tar inte slut här.
- Annat kan ge livet mening. - Som vadå? Du?
Nu kan du säga förlåt.
Nu kan du gå.
- Visst. Jag orkar ändå inte se på. - Är det för jobbigt?
Ja, det är det. Det är hjärtskärande att se dig så här.
- Ingen medömkan! - Det är ingen medömkan.
Du kommer här med ost och vin... Vi är inte vänner, Christine.
Vi var nätt och jämnt älskare. Men du älskar ju snyfthistorier.
"Stackars Stephen behöver mig!" Ännu en mänsklig spillra att jobba med.
Lappa ihop honom och ut med honom i världen -
- för du är ju så omtänksam!
Hej då, Stephen.
RAPPORTER
VAD VAR DET JAG SA?
Nu kommer jag.
Kom igen!
Så där ja!
Kan man få lite motstånd?
Mycket snack...
Jonathan Pangborn. Ryggmärgsskada mellan C7 och C8.
Helförlamad från bröstkorgen och ner. Pares i båda händerna.
- Jag känner inte dig. - Stephen Strange, neurokirurg.
- Före detta neurokirurg. - Jo, jag vet faktiskt vem du är.
Jag sökte hjälp hos dig, men du tog inte ens emot mig.
- Du gick inte att bota. - Och sånt ger ju ingen berömmelse...
Du återhämtade dig, fast det var omöjligt.
Jag försöker hitta en väg tillbaka för mig.
Pangborn! Ska du vara med eller inte?
Okej.
Jag hade gett upp hoppet om kroppen.
Om sinnet var allt jag hade kvar, borde jag åtminstone stärka det.
Jag studerade hos guruer och heliga kvinnor.
Främlingar bar mig upp till heliga män på bergstoppar.
Och till slut hittade jag min lärare.
Mitt sinne förhöjdes och min själ fördjupades.
- Och på nåt vis... - ...läkte din kropp.
Det fanns större visdom att ta del av, men jag var inte stark nog.
Så jag nöjde mig med mitt mirakel och återvände hem.
Platsen du söker heter Kamar-Taj.
- Men priset är högt. - Hur mycket?
Jag talar inte om pengar.
Lycka till.
Nu kör vi!
KATMANDU - NEPAL
Ursäkta mig... Kamar-Taj?
Vet ni var Kamar-Taj ligger?
HIMALAYANSK HEALING! FINN DIG SJÄLV!
Kamar-Taj?
Kamar-Taj...
Okej...
Jag har inga pengar.
- Klockan. - Snälla, den är allt jag har kvar.
Klockan.
Okej.
Du söker efter Kamar-Taj.
Säkert att det är rätt ställe?
Det där ser Kamar-Tajigare ut.
Jag har också varit i din situation.
Jag var också respektlös.
Så får jag komma med ett råd?
Glöm allt som du tror dig veta.
Okej...
Vår läromästares boning.
- Den forna. - Vad heter han på riktigt?
Förlåt, jag skulle ju glömma allt som jag tror mig veta.
Tack för...
Ja, så kan man ju göra.
Tack för...
Hej.
Tack.
Och tack.
Tack, Forne, för att ni tar emot mig.
Ni är så välkommen.
Den forna.
Tack, mäster Mordo och mäster Hamir.
Mr Strange...
Doktor, faktiskt.
Knappast nu längre. Det är väl därför ni är här?
Ni har opererats många gånger. Sju, inte sant?
Ja.
- Gott te. - Ja.
- Hjälpte ni Pangborn att läka? - På sätt och vis.
- Ni hjälpte honom att gå igen. - Ja.
Hur kunde ni reparera hans totalförstörda ryggmärg?
Det gjorde jag inte. Jag övertygade honom om att han kunde gå.
Skulle det ha varit psykosomatiskt?
När ni reparerar en brusten nerv, är det då ni eller kroppen som läker den?
Cellerna.
Cellerna är bara programmerade för att reparera kroppen på specifika sätt.
Tänk om kroppen kan förmås till att reparera sig själv på alla möjliga sätt.
Ni talar om cellregeneration. Det senaste inom medicinsk teknik.
Är det därför ni verkar här, utan myndigheters överinsyn?
Hur experimentell är egentligen er behandling?
Ganska.
Så ni har kommit på ett sätt att omprogrammera nervceller för läkning?
Nej, mr Strange.
Jag kan vägleda själen så att den läker kroppen bättre.
- Så att själen läker kroppen... - Just det.
Okej. Hur går vi till väga? Vad börjar vi med?
- Tycker ni inte om diagrammet? - Jodå, jag har sett det förut...
I krimskramsbutiker.
- Det här, då? - Akupunktur... Toppen.
- Och det här? - En magnetröntgenbild? Helt otroligt...
De som gjorde de här diagrammen såg en del, men inte helheten.
Min sista dollar gick till en enkel biljett hit, och ni talar om läkande tro.
Ni betraktar världen genom ett nyckelhål.
Ni har ägnat hela ert liv åt att göra nyckelhålet större, för att kunna se mer.
Och när ni får höra att det kan vidgas på sätt ni inte kan föreställa er -
- tillbakavisar ni möjligheten.
Jag tillbakavisar sagor om chakran, energier och trons kraft.
Själen finns inte!
Vi består av materia och inget annat.
Man är bara ett litet, högst tillfälligt dammkorn i ett likgiltigt universum.
- Ni har för låga tankar om er själv. - Ni tror att ni genomskådar mig.
Det är jag som genomskådar er!
Vad gjorde ni med mig?
Knuffade ut er astralkropp ur er fysiska kropp.
Vad var det i teet? Psilocybin? LSD?
Bara te. Med lite honung.
Vad hände?
- Ni trädde in i astraldimensionen. - Vad för nåt?
En plats där själen existerar skild från kroppen.
- Varför gör ni så här? - För att visa hur mycket ni inte vet.
Öppna ert öga.
Helvete!
Herregud! Nej!
Nej, nej, nej!
Vad är det här? Det här händer inte på riktigt!
Hans puls börjar bli farligt hög.
Han ser ut att må bra.
Tror ni att ni vet hur världen fungerar?
Att vårt materiella universum är det enda som finns?
Vad är verklighet?
Vilka mysterier ligger dolda utom räckhåll för era sinnen?
I existensens kärna möts tanke och materia.
Tankarna formar verkligheten.
Det här är bara ett av ett oändligt antal universum.
En ändlös mängd världar.
Somliga, välvilliga och livgivande.
Andra, fyllda av illvilja och hunger.
Mörka platser, där makter äldre än tiden själv -
- ligger utsvultna och väntar.
Vem är ni i detta väldiga multiversum, mr Strange?
Har ni sett det där i någon presentbutik?
Lär mig!
Nej.
Nej... Nej!
Nej, nej, nej!
Nej! Snälla, öppna!
Tack, mästare.
Tycker du det var fel att kasta ut honom?
Efter fem timmar är han fortfarande kvar här utanför.
Det tyder på styrka.
Envishet, högmod, ärelystnad... Jag har sett det förut.
Påminner han er om Kaecilius?
Jag vill inte ta ännu en begåvad elev för att sen förlora honom till mörkret.
Mig förlorade ni inte. Jag ville ha kraften att besegra mina fiender.
Ni gav mig kraft att besegra mina demoner. Och att lyda naturens lag.
Vi blir aldrig fria från demoner, Mordo. Vi lär oss bara att stå över dem.
Kaecilius har de stulna sidorna.
Om han lyckas tyda dem kan det bli allas vår undergång.
Vi kan ha mörka tider framför oss.
Kanske kan Kamar-Taj ha nytta av en man som Strange.
Stäng mig inte ute.
Jag har ingenstans att ta vägen.
Tack.
Tvätta dig.
Vila.
Meditera, om du kan.
Den forna kommer att låta hämta dig.
Är det här ett mantra?
Det är wi-fi-lösenordet.
Vi är inga vildar.
Med tiden blir du varse hur mycket jag älskar dig / Christine
De mystiska konsternas språk är lika gammalt som civilisationen.
Forna tiders magiker kallade bruket av detta språk för "besvärjelser".
Men om det ordet skär sig mot ert förnuft, kan ni säga "program".
Källkoden som formar verkligheten.
Vi tämjer energi...
...från andra dimensioner i multiversum...
...för att uttala besvärjelser...
...frammana sköldar och vapen...
...och skapa magi.
Men om jag ens kunde göra så med mina fingrar...
...skulle jag ändå bara vifta med händerna. Hur uppnår jag det där?
Hur uppnådde ni kunskapen att reparera nerver och ryggrader?
Genom åratal av studier och övning.
Hej.
- Mr Strange. - Säg Stephen.
- Och ni är...? - Wong.
Wong.
Bara Wong? Som Adele?
Eller Aristoteles.
Drake...
Bono...
Eminem...
Den osynliga solens bok, Astronomia Nova -
- Codex Imperium och Salomos nyckel.
- Har du läst allihop? - Japp.
- Följ med mig. - Okej.
Det här är mästarnas avdelning, men jag kan bevilja andra tillträde.
Börja med Maximets grunder.
Behärskar du sanskrit?
Jag talar Google Translate flytande.
Vedisk sanskrit.
- Vad är det där? - Den fornas privata samling.
- Förbjuden kunskap? - Ingen kunskap är förbjuden här.
Bara viss utövning.
De där böckerna är för avancerade för andra än Övermagikern.
Det saknas sidor i den här.
Det där är Cagliostros bok. En studie av tiden.
En av ritualerna stals av en tidigare mästare.
Seloten Kaecilius.
Strax efter att han hade befriat den förre bibliotekarien från hans huvud.
Nu är jag skrifternas väktare.
Så om en bok skulle stjälas härifrån, skulle jag märka det -
- och du skulle vara död innan du hunnit lämna byn.
Och om ett lån går över tiden?
Utgår förseningsavgift? Stympning, kanske?
- Förr tyckte folk att jag var rolig. - Arbetade de under dig?
Det här var en trevlig pratstund. Tack för böckerna -
- för den kusliga berättelsen, och för dödshotet.
Vi ska nu få styrkan att förgöra den som förrådde oss.
Den som förråder världen.
Sling-ringen är grundläggande för de mystiska konsterna.
Den låter oss resa i multiversum.
Allt ni behöver göra är att fokusera och visualisera.
Se målet inom er.
Blicka bortom världen framför er.
Föreställ er, in i minsta detalj.
Ju tydligare bild, desto snabbare och lättare -
- uppenbaras portalen.
Sluta.
Får jag tala ensam med mr Strange?
Givetvis.
- Mina händer... - Det beror inte på dem.
Det är klart att det gör.
Mäster Hamir?
Tack, mäster Hamir.
En flod kan inte tvingas till lydnad.
Man måste ge efter för forsen och använda dess kraft som sin egen.
Få kontroll genom att ge efter? Det går inte ihop.
Allt behöver inte göra det.
Ditt intellekt har fört dig långt i livet, men nu tar det dig inte längre.
Ge efter, Stephen.
Stilla ditt ego, så kommer din styrka att växa.
Följ med mig.
- Vänta, är det här...? - Mount Everest.
- Vackert. - Ja, verkligen.
Kallt, men vackert.
En människa kan klara 30 minuter här innan hon får permanenta skador.
Men du har nog en köldchock efter bara två.
- Ge efter, Stephen. - Nej!
- Hur går det för vår nya elev? - Det får vi se.
När som helst.
Inte nu igen...
Jag kanske borde...
- Stephen. - Wong.
- Vad söker du, Strange? - Böcker om astralprojektion.
- Det är du inte redo för. - Testa mig, Beyoncé.
Henne måste du känna till, hon är jättekänd.
Skrattar du nånsin?
Ge mig boken nu.
Nej.
En gång, i detta rum, bönade du mig om att lära dig.
Nu ifrågasätter du tydligen lektionerna och föredrar att lära dig själv.
Ni sa åt mig att öppna mitt öga, men nu förväntas jag lyda blint.
- Det går inte ihop. - Som portalförbudet i biblioteket?
Har Wong skvallrat?
Du lär dig snabbt. Du behöver en trygg plats där du kan öva på din magi.
Det här är Spegeldimensionen, alltid närvarande, men osynlig.
Verkligheten påverkas inte av det som sker här.
Vi använder Spegeldimensionen till övning och övervakning...
...och ibland till inneslutning av hot. Man vill inte fastna här utan sling-ring.
Vänta nu, vad menar ni med "hot"?
Kunskap om ett oändligt multiversum inbegriper kunskap om oändliga faror.
Om jag berättade allt som du inte vet skulle du springa härifrån i panik.
Hur gammal är hon egentligen?
Ingen vet hur gammal Övermagikern är.
Hon är kelt och talar aldrig om det förflutna.
Och ändå följer du henne?
Jag vet att hon är orubblig, men oförutsägbar.
Skoningslös, men godhjärtad.
Hon har gjort mig till den jag är.
Lita på din lärare och förirra dig inte.
- Som Kaecilius? - Just det.
Du kände honom.
När han kom till oss hade han mist alla han älskade.
Han var en sorgtyngd spillra som sökte svar i de mystiska konsterna.
Han var begåvad, men högmodig och styvsint.
Han vägrade ta till sig av Den fornas undervisning.
Han lämnade Kamar-Taj.
Hans anhängare följde efter som får, förförda av irrläror.
- Och han stal den förbjudna ritualen. - Ja.
Vad gjorde den?
Inga fler frågor.
- Vad är det där? - Det var en fråga.
Det här är en relik.
Magi som är för kraftfull för oss kan ingjutas i föremål -
- så att de får ta påfrestningen. Detta är Den levande tribunalens stav.
Det finns många reliker.
Watoombs trollspö, Valtorrs språngstövlar...
Rena fröjden för tungan...
- När får jag en relik? - När du är redo.
- Jag tror jag är det. - Reliken avgör när du är redo.
Tills vidare...
Frammana ett vapen.
Okej.
Kämpa!
Kämpa, som om ditt liv hängde på det!
För en dag kan det komma att göra det.
Christine, Jag skriver till dig igen...
Wong?
Då så...
"Öppna först Agamottos öga."
Okej...
Jösses.
"Dormammu..."
"Mörkrets dimension..."
Evigt liv?
Sluta!
- Det är förbjudet att mixtra med tiden! - Jag gjorde bara som det stod i boken.
- Och vad stod det i boken om riskerna? - Jag hade inte kommit dit än.
Det kan ge upphov till flera avgreningar av tiden.
Instabila dimensionsportaler.
Rumsparadoxer! Tidsloopar!
Vill du fastna i ett ögonblick för alltid, eller riskera att aldrig ha funnits?!
- Det borde finnas en varningstext. - Din nyfikenhet kunde blivit din död.
Du manipulerade inte rumtiden. Du hade sönder den.
Vi ska inte utmana naturens lag, utan upprätthålla den.
Hur gjorde du det där? Hur lärde du dig alla de besvärjelser som behövs?
Jag har fotografiskt minne. Det var så jag tog mina examina.
För det du gjorde krävs mer än ett gott minne.
- Du är skapt för de mystiska konsterna. - Ändå skakar mina händer.
- Än så länge. - Inte för alltid?
- Vi är inga profeter. - Och när tänker ni berätta vad vi är?
Hjältar som Avengers försvarar världen mot fysiska faror.
Vi magiker skyddar den mot mer mystiska hot.
Den forna är den senaste i en lång rad av övermagiker -
- som sträcker sig tusentals år tillbaka till de mystiska konsternas fader.
Den store Agamotto.
Magikern som skapade ögat som du så självsvåldigt lånade.
Agamotto upprättade helgedomar på tre platser där det nu finns stora städer.
Den där dörren leder till helgedomen i Hongkong -
- den leder till helgedomen i New York, och den till London.
Helgedomarna skapar tillsammans en sköld runt vår värld.
Helgedomarna försvarar världen. Vi magiker försvarar helgedomarna.
Från vad?
Väsen från andra dimensioner som hotar vårt universum.
Som Dormammu.
- Var har du lärt dig det namnet? - Jag läste det i Cagliostros bok.
Dormammu dväljs i Mörkrets dimension.
Bortom tiden.
Han är erövrare av kosmos, förgörare av världar.
Ett väsen av oändlig styrka och ändlös hunger -
- som vill invadera alla universum tills alla världar ryms i Mörkrets dimension.
Och mest av allt åtrår han jorden.
Sidorna som Kaecilius stal...
En ritual för att kontakta Dormammu och få kraft från Mörkrets dimension.
Okej...
Räkna inte med mig. Jag kom hit för att läka mina händer -
- inte för att utkämpa nåt mystiskt krig.
London.
Kaecilius!
Nej!
Wong! Mordo!
Hallå?
De har visst utsett dig till helgedomens mästare, Daniel.
- Vet du vad det innebär? - Att du försvarar den med ditt liv.
Sluta!
Hur länge har ni varit i Kamar-Taj, mr...?
Doktor.
- Mr Doktor? - Strange.
Kanske det. Vem är jag att döma?
Ni vet visst inte hur man använder den där.
Va?
Håll tyst. Tyst, sa jag!
- Ni kan inte stoppa det här, mr Doktor. - Jag vet inte ens vad "det här" är.
Det är slutet... och början.
När de många blir ett fåtal, och slutligen Enigheten.
Tänker du inte prata begripligt åker den här på igen.
- Säg mig, mr Doktor... - Jag heter dr Stephen Strange.
Så ni är alltså doktor. En vetenskapsman.
Då förstår ni er på naturlagarna. Allting åldras, allting dör.
Till slut slocknar solen. Vårt universum blir kallt och går under.
Men Mörkrets dimension existerar bortom tiden.
- Nej, nu åker den på igen. - Världen behöver inte gå under.
Den kan inta sin rätta plats bland så många andra, i Enigheten.
Den storslagna och vackra Enigheten.
- Vi kan alla få evigt liv. - Jaså?
Och vad har du själv att vinna på denna new age-dimensionsutopi?
Samma sak som ni och alla andra: liv. Evigt liv.
Folk tänker i termer om gott och ont, fast vår gemensamma fiende är tiden.
- Tiden dödar allting. - Och människorna du har dödat?
Små, högst tillfälliga dammkorn i ett likgiltigt universum.
Ja, ni förstår.
Ni förstår vad det är vi gör.
Världen är inte vad den borde vara. Människorna längtar efter evighet.
Efter en värld utan tid, för tiden förslavar oss. Tiden är en skymf.
Döden är en skymf.
Doktorn...
Vårt mål är inte att härska över världen, utan att frälsa den.
Att överlämna den till Dormammu, som är evolutionens slutmål.
Hela existensens mening.
Övermagikern försvarar existensen.
Vad sökte ni i Kamar-Taj, doktorn? Var det upplysning? Makt?
Ni kom dit för att läkas, precis som vi andra.
I Kamar-Taj samlas det trasiga.
Vi utlovas läkning, men Den forna ger oss bara trolleritrick.
Den sanna magin behåller hon själv.
Undrar ni inte hur hon har kunnat bli så gammal?
- Jag såg ritualerna i Cagliostros bok. - Då vet ni alltså.
Ritualen ger mig kraft att störta Den forna -
- kullkasta hennes helgedomar, och släppa in Mörkrets dimension.
För det som Den forna behåller för sig själv, är Dormammu generös med.
Evigt liv.
Han är ingen förgörare av världar, utan deras frälsare.
Nej, allvarligt talat. Se på ditt ansikte.
Dormammu har gjort dig till en mördare. Hur härligt kan då hans rike vara?
- Skulle det vara lustigt? - Nej, inte det.
Det lustiga är att ni har tappat er sling-ring.
- Kan jag hjälpa er? - Var är dr Palmer?
- Var är hon?! - I receptionen.
Christine!
Stephen? Herregud!
Ta in mig på operation nu. Bara du.
Nu! Det är bråttom!
- Vad har hänt? - Ett sticksår. Hjärttamponad...
Vad är det här för kläder?
- Ingen vätska i brösthålan. - Blodet är i hjärtsäcken...
Nej, nej, nej... Stephen!
Herregud.
Lite högre upp.
Försiktigt med nålen.
Stephen?
- Vad är det här? - Min astralkropp.
- Är du död? - Nej, men jag är döende.
Okej.
Ja, okej.
Då så...
Oj...
Jag har aldrig sett ett sånt här sår. Vad blev du stucken med?
Jag vet inte.
- Nu måste jag försvinna. - Va?
Håll mig vid liv, är du snäll.
Okej.
Helvete!
Kom igen, Stephen!
- En gång till. - Sluta göra så där!
- Öka spänningen och gör om det. - Du har ju puls!
Gör det bara!
Herregud.
Herregud!
- Lever du? - Ja.
Efter all den här tiden dyker du bara upp här...
...och flyger ut ur din kropp.
Jag vet... Jag har saknat dig också.
Ha ha.
- Du har inte svarat på mina mejl. - Varför skulle jag?
Jag ber så hemskt mycket om ursäkt, Christine.
För allting. Du hade rätt. Jag var ett riktigt arsel.
Jag behandlade dig så illa. Du förtjänade mycket mer.
Sluta, du är uppenbarligen i chocktillstånd.
Vad i helvete är det som händer? Var har du varit?
När den västerländska medicinen svek sökte jag mig österut, till Katmandu.
- Katmandu? - Ja.
- Som i Bob Seger-låten? - 1975, Beautiful loser, A-sidan.
Jag kom till en plats som heter Kamar-Taj -
- där jag talade med en som kallas för Den forna.
- Du gick alltså med i en sekt. - Nej, inte riktigt.
De lärde mig om krafter jag inte ens visste fanns.
- Det låter som en sekt. - Det är ingen sekt.
Det skulle en sekterist också säga.
- Vad håller du på med, Stephen? - Jag är sen till ett sektmöte.
- Det här är vansinnigt. - Ja.
Vart ska du? Kan du säga som det är?
En magiker som tjänar ett urväsen och mixtrar med fysikens lagar -
- försökte döda mig, men jag kedjade fast honom i Greenwich Village.
Snabbaste vägen tillbaka är genom en dimensionsportal i städskrubben.
Okej, du behöver inte berätta.
Jag måste verkligen gå.
Ja...
Strange!
- Du är oskadd. - Det kan diskuteras, men ja.
Levitationsmanteln.
Den kom till dig.
Inte illa. Den är oberäknelig av sig.
- Han är borta. - Kaecilius?
Ja. Han kan böja rum och materia hur han vill.
- Utanför Spegeldimensionen? - Ja.
- Hur många fler? - Två. En förpassade jag till öknen.
- Och den andre? - Han ligger i korridoren.
- Mäster Drumm ligger i foajén. - Han är tillbaka i Kamar-Taj.
London har fallit.
Nu är det bara New York och Hongkong som skyddar oss från mörkret.
Du försvarade New Yorks helgedom.
Dess mästare är borta. Det behövs en ny mästare... mäster Strange.
Nej.
Dr Strange, inte mäster Strange eller mr Strange.
Dr Strange.
När jag svor läkareden lovade jag att aldrig skada någon.
Och nu har jag nyss dödat en man! Jag gör inte om det.
Jag blev läkare för att rädda liv, inte för att ta liv.
Du blev läkare för att rädda ett liv i synnerhet - ditt eget.
Så ni genomskådar mig fortfarande?
Jag ser det jag alltid har sett: ditt uppblåsta ego.
Du vill återfå vanföreställningen om att du rår över allt, till och med döden.
Men den rår ingen över, inte ens den mäktige dr Stephen Strange.
Inte ens Dormammu?
Han erbjuder odödlighet.
Dormammu livnär sig på vår rädsla för döden.
Som ni livnär er på honom? Ni försöker ju själv rå på döden.
Jag har sett ritualerna som saknas från Cagliostros bok.
- Väg dina ord noga, doktorn. - För att ni kan ogilla dem?
- För att du inte vet vad du talar om. - Vad pratar han om?
Hennes höga ålder, källan till hennes odödlighet.
Hon hämtar kraft från Mörkrets dimension för att hålla sig vid liv.
- Det är inte sant. - Jag har sett ritualerna.
Jag vet hur ni gör.
När seloterna har hämtat sig kommer de tillbaka.
Ni kommer att behöva förstärkning.
- Hon är inte den du tror. - Du har ingen rätt att säga så.
- Du vet inget om ansvaret hon axlar. - Nej, och jag vill inte veta heller.
- Du är en ynkrygg. - För att jag inte vill döda?
Seloterna tänker döda oss, och du kan inte få dig till att döda dem först?
- Vad gjorde jag nyss? - Räddade ditt eget skinn!
Och sen gnydde du som en sårad hund.
- Hade det varit lättare för dig? - Du vet inget om vad jag har gjort!
Svaret är ja, utan tvekan.
- Även om det fanns ett alternativ? - Det gör det inte.
- Du är fantasilös. - Nej, Stephen.
Det är du som är ryggradslös.
De är tillbaka.
Vi måste sätta stopp för dem. Nu!
Strange! Kom ner hit och slåss!
Nej!
Spegeldimensionen. Här kan du inte rå på verkligheten.
Vem flinar nu, ditt arsel?
Jag.
Jag har hans sling-ring. Då är de väl fast?
Spring!
Deras koppling till Mörkrets dimension gör dem starkare i Spegeldimensionen.
De rår inte på världen, men kan döda oss. Det var inte listigt, utan självmord!
EN PORT TILL ANDRA VÄRLDEN
Den här är ju rolig!
Det här var ett misstag.
Det är sant...!
Hon hämtar kraft från Mörkrets dimension.
Kaecilius.
Jag kom till dig bruten, vilsen och behövande.
Jag litade på dig som lärare, men du matade mig med lögner.
- Jag försökte skydda dig. - Från sanningen?
Från dig själv.
- Jag har en ny lärare nu. - Dormammu för dig bakom ljuset.
Du känner inte till hans sanna jag.
Hans eviga liv är inget paradis, utan en plåga.
Lögnare!
Christine!
Allvarligt?
Herregud!
Hon har myokardischemi.
- Neurogen? - Ja.
Hämta sterila kompresser!
Nic...
Vi måste lätta trycket mot hjärnan.
Pulsen sjunker.
- Vi förlorar henne! - Mer syrgas!
- Traumavagn! - Pupillerna är dilaterade!
Inga reflexer, ingen hjärnaktivitet.
Vad gör ni?
Ni håller på att dö!
Ni måste tillbaka. Vi har ont om tid.
Tiden är relativ. Din kropp har inte ens slagit i golvet än.
I många år har jag blickat framåt i tiden mot just detta ögonblick.
Men jag kan inte se bortom det.
Jag har avstyrt otaliga fruktansvärda framtider.
Och efter varje, kommer alltid en annan.
Alla har lett hit, men aldrig längre.
Ni tror att det är nu ni ska dö.
- Undrar du vad jag ser i din framtid? - Nej.
Jo.
Jag har aldrig sett din framtid, bara dess möjligheter.
Du har så stor kapacitet för godhet.
Du har alltid briljerat, inte av åtrå till framgången -
- utan av rädsla för att misslyckas.
- Det gjorde mig till en bra läkare. - Det stod i vägen för verklig storhet.
Högmod och rädsla står alltjämt i vägen för din enklaste och viktigaste lärdom.
Som är vad då?
Det handlar inte om dig.
När du kom till mig frågade du hur jag botade Jonathan Pangborn.
Det gjorde jag inte.
Han kanaliserar dimensionsenergi rakt in i sin kropp.
- Går han med hjälp av magi? - Hela tiden.
Han ställdes inför valet att återgå till sitt liv -
- eller att tjäna ett större syfte.
Så jag kan få mina händer tillbaka? Mitt gamla liv?
Det kan du.
Och det skulle göra världen fattigare.
Jag har avskytt att hämta kraft från Mörkrets dimension.
Men som du vet måste man ibland bryta mot reglerna -
- i ett gott syfte.
Mordo kommer inte att se det så.
Hans själ är stel och orubblig, härdad i hans ungdoms bränder.
Han behöver din flexibilitet, och du behöver hans styrka.
Bara tillsammans har ni möjlighet att stoppa Dormammu.
Jag är inte redo.
Ingen är nånsin redo.
Vi väljer inte själva när vår tid är kommen.
Döden skänker livet mening.
Vetskapen om att ens dagar är räknade, att ens tid är kort.
Man kan tycka att jag borde vara redo.
Men här står jag och drar ut på det -
- bara för att få se på snön.
Hur mår du?
- Jag förstår inte det här. - Jag vet.
Men jag måste ge mig av nu.
Du sa till mig att förlusten av mina händer inte var slutet, utan en början.
Ja.
Det finns andra sätt att rädda liv.
Svårare sätt.
Konstigare.
Dr Palmer till akutmottagningen, tack. Dr Palmer till akuten.
Jag vill inte att du går.
Sluta!
Välj vapen med omsorg.
Ingen ska få sätta sin fot i den här helgedomen.
Ingen.
- Kaecilius. - Du har valt fel sida i historien, Wong.
- Hon är död. - Du hade rätt.
- Hon var inte den jag trodde. - Hon var invecklad.
"Invecklad"?
Mörkrets dimension är instabil. Farlig.
Tänk om den hade betvingat henne.
Hon lärde oss att den var förbjuden -
- men utnyttjade den själv för att bli hundratals år äldre.
- Hon gjorde det hon ansåg var rätt. - Och nu får vi betala.
Förstår du inte?
Hennes övertramp ledde Seloterna till Dormammu.
Kaecilius var hennes fel!
Och här står vi nu, i konsekvensen av hennes svek.
- Med en värld i brand. - Londons helgedom har fallit, Mordo.
New Yorks har anfallits två gånger. Du vet vart de beger sig härnäst.
Hongkong.
Du sa åt mig att kämpa som om mitt liv hängde på det. Nu gör det det!
Jag kan inte besegra dem ensam.
Helgedomen har redan fallit.
Mörkrets dimension.
Dormammu kommer.
Det är för sent. Ingenting kan hindra honom.
Kanske.
Nej.
Det fungerar.
Vi har en chans till.
Nej!
Wong!
Jag vet att det bryter mot naturlagarna.
Sluta inte nu.
När helgedomen är återställd anfaller de igen. Vi måste försvara den.
Res dig upp och slåss, Strange.
Vi kan avsluta det här.
Ni kan inte kämpa mot det oundvikliga.
Visst är det vackert?
En värld bortom tiden.
Bortom döden.
- Bortom tiden... - Strange!
Till och med Strange har böjt sig inför hans makt.
Dormammu! Jag är här för att köpslå med dig.
Du är här för att dö!
Din värld tillhör nu mig.
Som alla världar.
Dormammu! Jag är här för att köpslå med dig.
Du är här för att dö!
Din värld tillhör nu...
Vad är detta? En illusion?
- Nej, det är på riktigt. - Bra.
Dormammu! Jag är här för att köpslå med dig.
Vad är det som händer?
Precis som du gav Kaecilius krafter från din dimension -
- har jag hämtat något från min.
Det här är tid.
Tid i en evig slinga.
Att du vågar!
Dormammu! Jag är här för att köpslå med dig.
- Du kan inte fortsätta för alltid. - Jo, faktiskt.
Det är så här det är nu.
Du och jag är fast i det här ögonblicket, för evigt.
Då kommer du att dö i en evighet.
Ja, men alla på jorden överlever.
- Men du kommer att lida. - Lidandet är en gammal vän till mig.
Dormammu! Jag är här för att köpslå med dig.
Få det att upphöra!
Dormammu... Dormammu...
Du kommer aldrig att vinna.
Nej, men jag kan förlora...
...om och om...
...och om och om igen, för alltid.
- Det gör dig till min fånge. - Nej! Sluta!
Få det att upphöra!
Släpp mig fri!
Nej. Jag är här för att köpslå.
Vad vill du ha?
Ta bort dina seloter från jorden, avbryt angreppet mot min värld -
- och kom aldrig tillbaka.
Om du gör det, bryter jag slingan.
Res dig upp och slåss, Strange!
Vi kan avsluta det här.
Visst är det vackert?
En värld bortom tiden.
Bortom döden.
- Vad har du gjort? - En uppgörelse.
Vad är det här?
Precis det som ni har önskat er.
Evigt liv som en del av Enigheten.
Men ni lär inte tycka om det.
Du borde ha stulit hela boken.
Varningarna kommer efter besvärjelserna.
Det var roligt...!
Vi lyckades.
Ja... Vi lyckades.
Men vi bröt också mot naturens lag.
Se dig omkring. Det är över.
Tror du fortfarande inte att det kommer att få följder?
Eller att det har ett pris?
Vi bröt mot reglerna, precis som hon.
Vi kommer att få betala för det.
Räkenskapens tid kommer alltid.
Jag lämnar nu den här vägen.
Okej.
Klokt.
Du kan bära Agamottos öga när du bemästrar dess kraft.
Men till dess gör du klokast i att inte traska omkring med en evighetssten.
En vad för nåt?
Du må ha fallenhet för de mystiska konsterna, men du är inte fullärd än.
Nyheten om Den fornas död kommer att spridas i multiversum.
Ingen övermagiker försvarar nu jorden. Vi måste vara redo.
Det kommer vi att vara.
Så det finns alltså magiker på jorden nu?
Te?
- Jag dricker inte te. - Vad dricker du, då?
Inte te.
Jag för lista över individer och väsen från andra världar -
- som kan hota vår värld. Din adoptivbror Loke är med på listan.
- Det låter rimligt. - Ja...
Så varför tog du hit honom?
Det är en lång historia. Ett familjedrama...
Vi letar efter min far.
Så om ni hittar Oden återvänder ni alltså till Asgård ögonaböj?
- Javisst, ögonaböj. - Strålande!
Då ska jag hjälpa er.
Kan jag hjälpa er?
De bar in dig i Kamar-Taj på en bår.
Se på dig nu, Pangborn.
Mordo.
- Vad kan jag hjälpa dig med? - Jag har fått en uppenbarelse.
En magikers syfte är att rubba saker ur dess rätta tillstånd.
Att stjäla kraft.
Att förvrida naturen. Som du har gjort.
Jag har inte stulit något. Min kraft är min egen.
Kraften har ett syfte.
Varför gör du det här?
För att jag till slut har förstått vad det är som är fel med världen.
För många magiker.
Doctor Strange kommer tillbaka...
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!