JA OUIJA NEI FARVEL
Jeg vet ikke om jeg vil dette.
Slapp av, Laine, det er moro.
Først, reglene.
Man kan aldri spille alene.
Man kan aldri spille på et gravsted.
Og man må alltid si farvel.
Først beveger man den rundt brettet én gang per spiller.
Så sier vi: "Vi er samlet som venner, våre hjerter er rene."
"Vi er samlet som venner, våre hjerter er rene."
"Ånder i nærheten, vi påkaller dere."
Er det noen her hos oss?
JA
Debbie, kutt ut!
Hvis det er et spøkelse her,
ser vi dem gjennom plansjetten.
Det er øyet til den andre siden.
Hvis det er noen her hos oss,
tilkjennegi deg.
Hva gjør dere?
Kom deg ut, Sarah!
Ro ned.
Det er bare et spill.
FARVEL
Farvel.
- Laine, hei. - Deb.
Hvor er du?
Jeg er her. Jeg har vært her.
Det har bare vært en vanskelig uke.
Du må si hva som foregår.
Og ikke tro at du får svikte meg igjen. Vi kommer sent til kampen.
Nettopp.
- Jeg tror ikke at jeg blir med. -Jaha.
Jeg går ikke før vi har snakket sammen.
Greit.
Jeg kommer snart, bare gi meg et øyeblikk.
Hva er det som foregår?
- Er du syk? - Nei.
Har du og Pete kranglet?
Nei, det er ikke noe sånt.
- Så hva er det? - Ingenting.
Debbie, si det.
Jeg vil bare ikke ut i kveld.
Vi har ingen hemmeligheter, husker du?
Husker du det spillet vi holdt på med før,
der man spurte om fremtiden?
- Ouijabrettet. - Ja.
For et par uker siden spilte jeg det.
Jeg lekte bare, og...
Jeg vet ikke.
Det er bare et spill.
Du vet vel at du alltid har vært sånn?
- Hvordan da? - En total raring.
Du har rett, jeg er sprø.
Hør her, jeg trenger ikke gå på basketballkampen.
Vi taper alltid. Jeg blir med inn...
Nei, ikke.
Foreldrene mine kommer snart hjem,
og jeg er bare dramatisk,
og alt er ok.
Sikkert at du ikke vil bli med?
Jeg har rester inne, jeg skal ha det gøy,
men vi ses i morgen.
Greit. Skal jeg bestille for deg?
Pannekaker med alt?
Greit.
Jeg savner deg.
Jeg savner deg allerede.
Nei.
Laine, hei. Beklager at jeg er sen.
Jeg har en overraskelse til deg.
Se på dette.
Du har et kart.
Jepp. Dette er stedet jeg fortalte om.
Det er oppover kysten, langt fra alle.
- Vi kan slå leir cirka her. - Ja.
Gå ned til stranden når som helst.
Det er første gang du sier "vi".
Jeg vil at du skal bli med.
Var ikke dette den store campingturen med gutta?
Jo, men jeg tenkte på det og innså at jeg ville savne deg for mye.
Greit, så du surfer dagen lang.
- Hva med meg? - Jeg skal lære deg det.
Før uka er omme er du og bølgene ett.
- Det blir dødsbra. - Herregud, nei.
Jeg lover. Kom an.
Du kan glemme verden en stund, legge den bak deg.
- Jeg gleder meg til å se deg spørre pappa. - Jeg har en plan.
Jeg skal si det er en skoletur. Med foresatte.
- Lykke til med det. - Jeg er overbevisende.
- Jaså? - Ja. Det har jeg hørt.
- Av hvem da? - Deg.
Hver dag.
Veldig søtt. Gi dere, dere to.
- Hallo. - Hei.
Hei, Iz. Litt mer bønnejuice.
Hvor er Debbie?
Jeg tror hun er forsinket.
Når skal vi på festen i kveld?
- Jeg tror vi står over. - Ja.
Vi skal kanskje se en film.
- Nei, kom igjen, dere kan ikke. - Ja.
Lainey får deg til å svikte meg.
Du er stor jente, Iz. Ingenting galt med å være alene.
Hvis jeg dukker opp alene,
ser jeg ikke bra ut.
- Ikke alle har dette. - Hva er dette?
Den perfekte parsituasjonen deres.
Se på hun som later som om hun ikke
slår opp med alle fyrer hun er sammen med.
Jeg kan ikke noe for det, jeg er kresen.
Herregud!
Pappa Du må komme hjem. Snarest.
Hva skjer?
Jeg må dra. Det er pappa.
La meg gjette: søsteren din?
Jepp. Skaper kaos overalt.
Unnskyld, dere.
- Hva er det som foregår? - Jeg er så lei meg.
Nona ville støtte deg.
Laine, sett deg. Vi må snakke sammen.
Jeg vil ikke sitte. Bare si hva som foregår.
Laine, sett deg.
Jeg vil ikke sitte! Si hva som foregår!
Det gjelder Debbie.
Nona, kan vi snakke sammen?
Jeg tror ikke jeg kan gå inn.
Dette er uvirkelig. Hun burde fortsatt være her.
Hun er her fortsatt.
Hun er her.
Her.
Jeg forstår det bare ikke.
Ingen av oss gjør det.
Hun sa at vi ville treffes dagen etter.
Hvorfor sa hun det hvis hun...
Det får vi aldri vite.
Skulle ønske hun hadde snakket med oss om hva det gjaldt.
Jeg vet hva politiet sier, men jeg kan ikke tro at hun...
Og det at Carol fant henne slik, det er så grusomt.
De har pakket og skal bo hos meg.
Kan ikke bli i dette huset i én natt til.
Pete.
Laine.
Jeg er så lei meg.
Jeg også.
Jeg har med blomster.
Debbie likte denne sorten.
De er veldig pene.
Skal jeg sette dem i vann?
Nei.
Jeg finner moren hennes. Jeg burde gi dem til henne.
Laine.
- Du betydde alt for henne. - Mrs. G.
Unnskyld.
Jeg ville bare være på rommet hennes.
Det går bra.
All tiden dere tilbrakte her inne.
Og innen femte klasse hadde dere valgt college.
Hun pleide å tegne
hvordan studenthyblene våre ville se ut.
Alt var lilla.
Det husker jeg.
Den lilla fasen.
Takk for at du passer huset mens vi er borte.
Jeg vet ikke når vi kommer tilbake.
Her.
Jeg samlet dette for deg.
Hun ville ønsket at du fikk dem.
Du må alltid huske henne.
Nei, der er den! Se!
Få se deg riste på rumpa!
Ser du? Den er bra!
Damer, dere må være stille der inne.
Vi har andre kunder.
Vi var mye kulere enn vi får det til å virke.
Jaha. Pete sier: "Hvordan kan du danse?"
Se på jentene mine!
Jeg er glad for at jeg har den nå!
- Herregud, jeg må se deg. - Jeg kommer til å gråte!
Jentene mine! Se på dere!
- Trekk den litt opp. - Rumpestilling.
- Unnskyld. - Herregud!
Hvorfor trekker du alltid opp kjolen min?
Om du har noe hengivenhet inni deg
som du vil gi kjæresten din...
Tror du ikke jeg er hengiven?
Jeg mener, akkurat nå vet jeg ikke.
Du kommer til å elske meg fordi jeg gjorde det.
Hvorfor det?
Seriøst, Sarah?
Etter alt som hendte i dag, må du gjøre dette?
- Gjøre hva? - Snike deg ut.
Gjøre ting så vanskelige hele tida.
Jeg vil bare komme meg ut og glemme denne fæle dagen, ok?
Beklager, men du skal ingen steder.
Mamma er ikke her.
Det har hun ikke vært på en stund.
Og du trenger ikke å være henne, ok?
Det er ikke jobben din å passe på meg hele tida.
Skulle ønske jeg ikke måtte det.
Så slutt å bry deg. Det gjør alt mye lettere.
Her, pappa, reisebekreftelsen din.
Når tillatelsene er godkjente, kommer jeg hjem. Men det kan ta noen dager.
- Greit? - Greit.
Nona vet om reisen, så ring henne om det er noe.
Jeg har kontroll, pappa. Ikke vær redd. Ha det.
Ha en god tur.
Jeg sender melding når jeg lander.
Vi har time om en halvtime. Hvor lang tid tar dette?
Mrs. G vil bare at jeg skal sjekke noen ting. Så, to minutter?
Greit.
Og kan du gå bak huset og sjekke bassengdekket?
Jeg ordner det.
Hallo?
- Hei. - Herregud.
Det er meg. Er du klar til å dra?
Jeg hørte ikke engang at du kom.
Hva er det?
Bare noe Debbie og jeg pleide å gjøre for lenge siden.
Det var en spøk, ikke sant?
Vi lot som om det var ekte.
Vi stilte det spørsmål som:
"Har jeg en hemmelig beundrer?" "Skal vi være venner for alltid?"
Sånne ting.
Og en av dere skjøv på den?
Ja.
Jeg visste ikke at hun hadde et sånt.
Jeg har så mange spørsmål.
Om jeg bare hadde blitt. Jeg var her. Hvis jeg ikke hadde gått...
Laine,
det er ikke din feil.
Man vet ikke når man snakker med noen for siste gang.
Jeg fikk ikke engang ta farvel.
Jeg vet det.
FARVEL
Pete.
- Hei. - Hei.
Kan vi snakke sammen?
Ja.
Greit.
Jeg har ikke fått sjansen til å snakke med deg ennå.
Går det bra?
Jeg antar det.
Jeg klarer ikke å slette talemeldingene hennes.
Jeg hører stadig på dem, og det er som om hun er her.
Legger igjen beskjeder, legger planer.
Før Debbie døde,
la du merke til at noe foregikk med henne?
Som hva da?
Uvanlig oppførsel.
Ja, hun virket bekymret.
Sa hun hvorfor?
Det begynte plutselig. Jeg visste ikke hva som foregikk.
Jeg sendte melding, hun ignorerte meg.
Jeg trodde kanskje hun ville slå opp eller noe sånt.
For noen dager siden dro jeg hjem til henne for å snakke.
Hun ville ikke at jeg skulle komme inn.
Hun gjorde det samme med meg.
Hvorfor spør du om dette?
Jeg er vel ikke klar til å gi slipp.
Ikke jeg heller.
Jeg vet ikke. Når jeg er hjemme hos henne, føles det rart.
Du savner Debbie. Det gjør vi alle.
Nei, dette er annerledes.
Jeg kan ikke forklare. Det er som om hun er der.
Lainey, hør her. Alle har fortsatt sjokk, ok?
Men det du fortalte meg her forleden om at du følte deg ansvarlig,
det trenger du ikke å gjøre mot deg selv.
Har du følt at selv etter at noen du er glad i har dødd,
er det fortsatt mulig å snakke med dem?
Men det kan du ikke. Hun er borte.
Brettet. Er det ikke det man bruker det til?
I går sa du at det bare var et spill.
Hvis vi spiller det og ingenting skjer, nevner jeg det aldri igjen.
Men jeg vil virkelig prøve, så kan dere gjøre det med meg?
Sarah?
Jeg skal ut. Jeg er hjemme om en time.
Sarah!
Ja?
Jeg skal ut. Jeg kommer snart tilbake.
En time. Greit. Skjønner.
Hei! Stikk av!
Hva i helvete, Laine?
En liten stund hadde jeg faktisk litt tro på deg.
Vi henger sammen. Hva er galt med det?
Det som er galt, er at du er et barn, og den fyren er altfor gammel for deg!
Siden du ikke kan være alene, blir du med meg.
- Jeg skal ingen steder. - Hent tingene dine.
Jeg venter i bilen.
Jeg vil ikke være her. Det føles galt.
Det var her Debbie døde.
Vi må spille her.
Det går bra.
Vi er sammen.
Så hvor skal vi gjøre dette?
Der inne.
Jeg henter brettet.
Hvordan snakker man med noen med et brettspill?
Liksom: "Hei, hører du meg?
"Det er dårlig dekning. Jeg har bare én strek."
Søsteren din vil gjøre dette.
Så bare hold munn og spill med.
- Herregud! - Herregud!
- Pete. - Det går bra.
Det er bare meg. Jeg hørte at dere kom inn.
Hva i helvete driver du med?
Jeg har en ekstranøkkel. Jeg bruker støtt bakdøren.
- Så nå spiller vi. - Vent.
Det er noen regler først.
Man skal aldri spille på et gravsted,
aldri spille alene og alltid si farvel.
Kan vi bare gjøre dette?
Jeg tror ikke engang at jeg tror på sånt,
men jeg vil uansett ikke røre den.
Kom igjen. De selger dem i lekebutikker.
Rundt brettet,
én gang for hver av oss.
Så sier dere disse ordene.
"Vi er samlet som venner, våre hjerter er rene.
"Ånder i nærheten, vi påkaller dere."
Er det en ånd her, ber vi deg tilkjennegi deg.
Er det en ånd her hos oss?
Dette er en spøk.
Kom igjen, dere. Hvem gjorde det?
JA
- Sarah, slutt! - Jeg skyver den ikke.
Er det noe du vil si til oss?
H-E-I...
Den stavet: "Hei, venn."
Hei, venn.
Da jeg var her i går, var det deg?
JA
Hvem er dette?
Debbie.
Sarah, hvis du later som om du er Debbie, er det sykt.
Jeg lover at det ikke er meg.
Jeg blir skremt. Nå slutter vi.
Beklager, Iz. Bare legg hånden din der igjen, er du snill.
Debbie,
var det noe jeg kunne ha gjort?
Kunne vi ha hjulpet deg på noen måte?
Er det noe du vil fortelle oss
om hvorfor du gjorde...
Hvis du gjorde dette mot deg selv...
Gjorde du faktisk dette?
Dere, ro ned. Det er et gammelt hus.
Laine, fortsett.
Debbie, jeg savner deg.
Jeg savner deg også.
Det gjør vi alle.
Hvis du hører oss, ville vi...
Jeg vet ikke, vi ville bare ha en sjanse til å ta farvel.
FARVEL
- Laine! - Iz.
Det er ikke engang virkelig, ok?
Det er bare et spill.
Det er alle lampene. De har gått.
Så, vær ærlig. Flyttet du på plansjetten?
Nei.
- Du? - Nei. Aldri.
For alt vi vet, var det Laine.
Kanskje hun virkelig trengte det.
Kanskje hun ikke engang visste at hun gjorde det.
Er det Debbie? Gjorde hun dette?
- Hvor skal du? - Bare et øyeblikk.
- Deb, er det deg? - Laine, kan du slutte? Det er ikke henne.
Hva om det er det? Hva om hun prøver å si meg noe?
Herregud!
- Hva hendte? Går det bra? - Hva var det?
Jeg så noen i speilet, så skubbet noen meg bakfra.
Kan vi bare stikke herfra?
Kom igjen.
Hvorfor tar du med deg det?
Det var hennes. Jeg vil ha det her.
Hva er det?
Det er bare at du trenger å tro at det var Debbie.
Du var der. Det var rart, ikke sant?
Ja, det var rart.
Men jeg vet ikke om det betyr noe.
Men hva om det er henne? Hva om hun vil fortelle meg noe?
Du ville at vi skulle spille, og det gjorde vi. Nå kan vi la det ligge.
Laine, du tok farvel.
Jeg vet at du bestemmer når du er klar,
men jeg tror du kan fortsette med livet.
- God natt. - God natt.
Jeg fikk ikke sove i natt.
Vi trenger ikke å snakke om det.
Jeg drømte så mye rart. Jeg tenkte støtt på å være i huset hennes.
Iz, jeg vet du ikke ville være der.
Du gjorde det for meg. Så takk.
Jeg skylder deg en tjeneste.
Kan vi glemme hele greia?
- Ja. - Greit.
Nona, hva er det du gjør?
Du burde aldri røre disse greiene.
Du brukte det, eller hva?
Bare én gang.
Lov meg, Laine. Ikke be de døde om svar.
- Bli kvitt brettet. - Det skal jeg. Jeg lover, Nona.
Hvem er det?
HEI VENN
God natt, Hank. Vi ses i morgen.
Kan du ta med deg søpla på vei ut?
Takk.
STORSALG SOFASETT SPISEBORDSETT
HEI VENN
Hei, Isabelle.
Hvor?
Nei, det høres ikke sprøtt ut i det hele tatt.
Jeg henter deg. Jeg kommer om noen minutter.
HEI VENN
Ideen om beskjeder fra brettet er ikke mer enn underbevisstheten vår.
Det kalles den ideomotoriske effekten.
Ufrivillige motoriske muskler slår inn,
og det styrer plansjettens bevegelser.
Vi forteller bare oss selv det vi ønsker å tro.
Sarah?
- Var det deg? - Nei, jeg trodde det var deg.
Pappa, er du hjemme?
Pappa!
Løp!
Har du telefonen din?
- Nei. - Ikke?
Den er utenfor.
Greit, bare vær stille.
Sarah, trekk tilbake, greit?
hei venn
Isabelle skalv da jeg hentet henne i går.
Jeg ringte henne i morges.
Hun vil ikke engang ut av huset.
Og jeg så det også.
"Hei venn". Risset inn i pulten min.
Så alle det?
Debbie prøver å ta kontakt.
Hva vil hun?
Hvis vi vil vite det, må vi spørre henne.
Jeg synes vi burde si ordene sammen.
Vi er samlet som venner, våre hjerte er rene.
Ånder i nærheten, vi påkaller dere.
Er det en ånd her, tilkjennegi deg.
Debbie, vi er her for deg. Vi fikk beskjedene dine. Vi er her.
Kan du gi oss et tegn?
Er du her?
Kom igjen, dere.
Du begikk ikke selvmord, eller hva?
NEI
Jeg visste det.
Debbie, hvis det ikke var deg, hvem var det da?
Var det noen som skadet deg? Var det...
JA
Hvem gjorde det? Hvem skadet deg?
Debbie, hvorfor svarer du ikke?
Jeg har et spørsmål.
På vår første ekte date uten noen andre
fortalte vi alle at vi var på markedet,
men hvor var vi egentlig?
Vi var på utkikksplassen.
Ved neset i elvedalen.
Husker du det?
Det jeg sa til deg?
JA
Det er ikke Debbie.
Hva mener du?
Jeg tok henne aldri med dit.
Ikke en eneste gang.
Er det deg, Debbie?
NEI
Så hvem i helvete er det?
"D".
"Z".
Er det den samme vi snakket med forleden?
JA
Herregud. Var det noen gang Debbie?
NEI
Laine, vi kan slutte.
Når Debbie lekte med ouijabrettet, fikk dere kontakt?
JA
D.Z., hvor er du?
Stolen.
Jeg ser ingenting.
Dere, jeg synes vi burde komme oss ut...
LØP
"Løp"?
- "Hun kommer". - Hvem kommer?
MOR
"Mor".
- Sarah, vent! - Hva hendte der inne, Laine?
Det betyr ingenting, for vi skal ikke spille mer.
Greit?
Vi skal gå fra brettet, hele greia.
Debbie spilte, og nå er hun død.
Hva om vi gjorde samme feil?
Hva om vi brøt en slags regel?
Du.
Du. Vi er ferdige med dette, greit?
Operasjon rent hus.
Jeg får lov til å vaske
loftet!
Herregud.
Greit. Loftet er ferdig. Jeg gjorde mitt beste.
Jeg skal ikke lyge, det var ikke gøy.
Men jeg fant noe.
Sammen med mye søppel fra de tidligere eierne.
Vips! Kult, ikke sant?
De hører sammen.
Hun fant det hjemme hos seg.
Liker jeg det jeg fant?
Ja. Skal jeg vaske loftet igjen?
Nei.
Svar på spørsmålet mitt. Jeg venter.
"R".
Spilte hun alene?
"H-E-I-V-E-N-N".
"Hei, venn."
Som du vet, har lokalsamfunnet vårt gjennomgått noen tragiske uker.
Først Debbie og nå Isabelle.
Jeg ville snakke med hver enkelt av dere,
fordi jeg ville sjekke at du og vennene dine har det bra.
Når du mister noen som står deg nær,
er det alltid mulig å få hjelp.
Vi bryr oss om deg.
Det er mye nyttig informasjon her
om å takle tap og fortsette med livet.
Du aner ikke hva du snakker om.
- Laine, vi prøver bare å hjelpe. - Det kan dere ikke.
Jeg vet ikke engang hvem som kan det.
Trevor.
Vi må snakke sammen. Alle sammen.
Du fikk oss til å spille. Nå er Isabelle død.
Jeg vet det, og jeg tilgir aldri meg selv.
Denne greia hjemsøker oss,
uansett hvor vi drar,
og følger med på alt vi gjør.
Den er ute etter oss alle.
Så, hvem er nestemann?
Hei.
- Det med Trevor... - Han har rett.
Jeg trenger deg.
Det er bare oss nå.
Hva vil denne ånden gjøre med oss?
Den er sint.
Da Debbie spilte, vekket hun noe hjemme hos seg.
Greit?
Pete, vær så snill. Jeg trenger hjelpen din.
Jeg tror det var der Debbie fant det.
Laine, går det bra?
Laine!
Jeg kommer!
Pete.
Pete, ta imot denne.
Den er tung.
Laine!
Her, dette er familien.
Av en eller annen grunn er de fortsatt tilknyttet huset.
Det ser ut som om bildene er fra sent 40-tall, tidlig 50-tall.
Kan vi få tak i noen papirer?
Jeg vet ikke. Eiendomsarkivene eller noe?
Jeg kan prøve.
Vi må finne ut hvem de er.
SØK artikkelarkiver, savnet jente, woolrich dr.
Nyhetsarkiv 1950 Savnet jente ikke funnet.
POLITIET LETER ENNÅ ETTER SAVNET JENTE
Laine, du burde se på dette.
Jeg fant en gammel artikkel.
Doris Zander.
D.Z. Det er henne.
Pete, hør her.
Doris Zander.
Hun bodde i huset til Debbie med moren sin.
D.Z. var en savnet jente.
De fant henne aldri.
De mistenkte at moren hadde noe å gjøre med forsvinningen.
Så hvem er den andre jenta i bildene med dem?
Doris hadde en søster.
Og hun lever kanskje fortsatt.
DATTER MYRDET MOR
Tatt i varetekt for psykologisk vurdering.
Kan jeg hjelpe deg?
Jeg skal besøke noen.
HOOVER STATLIGE PLEIE MENTALSYKEHUS
Takk.
De sa at niesen min ville besøke meg.
Jeg har ikke en niese.
Jeg heter Laine.
Jeg er her for å spørre deg om søsteren din, Doris.
Doris.
Bestevennen min, Debbie, bodde i det gamle huset ditt.
Hun lever ikke lenger.
Og dette kommer til å høres rart ut,
men jeg tror jeg vet hvorfor.
Jeg tror det er en ånd i det huset.
Det ville ikke overraske meg om det er mer enn én.
Jeg fant bilder av deg og søsteren din.
Fant du bilder? Fant du familiebildene mine?
Ja. Jeg kan ta dem med, eller sende dem, hvis du vil.
Ta dem med.
Jeg har ikke sett ansiktet til søsteren min på veldig lenge.
Iallfall ikke det ekte ansiktet hennes.
Jeg tror jeg så henne. Jeg og vennene mine.
Og leppene hennes
var sydd igjen.
Mor gjorde det mot henne.
Moren min var et medium.
Og hvis øvelse gjør mester, kan jeg si at hun var ganske god,
alt ettersom hvordan du ser på det.
Hun ledet seanser, hun brukte åndebrett. Alt mulig.
Litt uforsiktig, faktisk.
Doris var veldig glad i moren min.
Hun ville hjelpe.
Hun var fascinert av det.
Og da seansene ble større
og moren min faktisk fikk kontakt,
trengte hun et kar.
Et kar som kunne gi dem stemme.
Hvem?
Åndene.
Hun brukte Doris.
Så gikk noe galt med mor.
Jakten på de døde
og livet i alle de skyggene, det fikk noe til å briste.
Hun klarte ikke å skru det av. Hun kunne ikke bryte kontakten.
Mor ble fortært av dem.
Hun var sprø.
Så hun gjorde det mot Doris.
Mot leppene hennes.
For å hindre dem i å snakke.
Og så forsvant Doris?
Forsvant.
Hun forlot aldri huset, eller hva?
Nei. Det gjorde hun ikke.
Mor var ikke seg selv.
Hun drepte Doris.
Og etter det gjorde jeg det jeg måtte for å stoppe mor.
Det er derfor jeg er her.
Men det betyr ikke at mor er borte.
- Hvordan så du henne? - Hva?
Du sa at du så henne.
Du sa at du så leppene hennes. Hvordan så du henne?
Du ville ikke klart å se henne. Med mindre...
Jeg vil bare sette en stopper for det som skjer. Vennene mine dør.
Nei, du åpnet en kanal.
Du fikk kontakt. Med hva da?
- Et åndebrett, sikkert. - Ja.
Du spilte på et gravsted,
og nå er hun våken igjen.
Begge to. Mor også.
Og hvis du kunne se dem...
Bare gjennom plansjetten.
Ikke mye lenger.
De blir sterkere.
Kontaktpunktene.
I ditt tilfelle er det liket og brettet.
Kontakten er mellom dem.
Energien øker,
og det er vanskelig å stoppe den.
Mor hadde et hemmelig rom.
Hun forseglet det etter Doris døde, nede i kjelleren.
Ikke gå dit alene. Mor vil forsøke å hindre deg.
Hva må jeg gjøre?
Du må klippe stingene i leppene hennes.
Og hvis det virker,
må du håpe på at Doris kan ta seg av mor.
Det skal være her et sted.
Pete, ta dette.
Dette er galskap, Laine.
Vi burde bare gå. Vi burde ikke være her.
Hva er det?
Skyggen.
Trevor!
Pete! Trevor! Pete!
Laine!
Fortsett!
Sarah, du må hjelpe meg!
Laine!
Bli der. Jeg fant henne.
Nei, nei, ikke nå.
Kom igjen. Slutt. Kom igjen!
Kom igjen.
Nei!
Går det bra med dere?
Ja.
Hvor er Laine?
Til våre fremtidige selv:
Jeg håper dere ser på dette i fremtiden og...
- Den er fin. - Puppene mine er enorme.
Snu deg. Hvordan ser den ut bakfra?
Vent litt. Få se.
Dere er så vakre!
- Jeg vet det. - Takk.
Vennene mine. Se på englene mine.
Jeg savner deg, Debbie.
Hele tida.
Debbie?
Trevor: Ring meg snarest Det har hendt noe med Pete.
Ms. Zander.
Min hardnakkede niese.
Jeg gjorde alt du sa.
Vi fant liket, jeg klipte stingene, hun sendte bort mor.
Men det funket ikke. Hvorfor funket det ikke?
Mor må ha kommet tilbake, for vennen min Pete, enda en venn, er død.
Hun er fri.
Du løy for meg.
Moren din prøvde ikke å skade oss. Hun prøvde å stoppe oss.
Moren din var ikke den onde. Det var...
Jeg sa at jeg skulle hjelpe henne.
Jeg hørte også stemmene.
De forteller deg de mest fantastisk grusomme ting.
Du får snart høre dem også, vesle jente.
Du hører dem snart nok,
for hun kommer for å ta deg også.
- Jeg sa det alltid. Jeg sa det. - Ms. Zander.
Hun skal være snill mot meg.
Hun vet at jeg skulle hjelpe henne,
- og nå skal hun være snill mot meg. - Du må roe ned.
Hun skal holde løftene sine!
Nei! Nei!
Dere må bryte kontakten,
eller så vil den alltid komme etter dere.
Jeg brenner brettet.
Det er ikke nok.
En så sterk ånd kan bringe det tilbake.
Når kontakt oppnås med en ånd, er den veldig vanskelig å bryte.
Brettet er bare en kanal.
Dere må bryte kontakten på begge sider.
- Hvordan? - Kontakten er gjennom brettet
og liket til den vesle jenta.
Ånden lever gjennom begge to, så dere må ødelegge begge.
- Ødelegge liket? - Og brettet.
Og dere må skynde dere.
Jeg ringer Trevor.
Takk.
- Trevor. - Sarah?
Vi er her bak.
Vent på meg!
Sarah?
Laine?
Trevor er her allerede.
Trevor!
Hvor er han?
Trevor?
Nei!
Laine, hva skal vi gjøre?
Laine!
Gå og hent brettet.
Vi trenger liket også.
Nå brenner vi denne pokkers...
Laine!
Sarah!
Hei!
Vi er samlet som venner, våre hjerter er rene.
Ånder i nærheten, vi påkaller dere.
Doris, jeg spiller alene! Du må spille!
Hei.
Føler du deg bedre?
Ja. Jeg antar det.
Jeg savner dem bare.
Hele tiden.
Jeg også.
Det føles vel aldri som om man får sagt farvel,
og kanskje det er greit.
Kanskje man ikke får sagt farvel.
Ikke egentlig.
Jeg tenker stadig på den kvelden.
Den stakkars, vesle jenta.
Alle de mørke åndene som var inni henne.
Hvor tror du det ble av dem?
JA
NEI
VEL
JA
FARVEL
BASERT PÅ HASBRO-SPILLET OUIJA
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Få din egen konto gratis. Skrive til oss på hunddawgs@gmail.com