Hjelp meg med kjøkkenheisen.
Åpne den.
- Ta dette her. - Ja.
Er du der, Marilia?
Ja.
Send mer lerret og dobbeltsidig teip.
Jeg kan ikke kjøpe mer før i morgen.
Ok.
Jeg trenger også nål og tråd og en saks.
Nå tuller du, ikke sant?
Jo.
Ansiktet identifiserer oss.
For brannofre er det ikke nok å ha berget livet.
De trenger et ansikt, selv om det skulle være fra et lik.
Et ansikt med trekk som uttrykker noe.
Jeg har vært med på 3 av de 9 ansikts- transplantasjonene som er blitt utført.
Det er det sterkeste jeg noen gang har opplevd.
For at en formløs masse skal få ansiktstrekk må vi forme musklene -
- og sammenføye ansiktsmuskulaturen med de dertil hørende nerveendene.
Fødeklinikk
Vera, jeg har med litt opium til deg.
Operasjonsstue
Kan du puste litt saktere?
- Du kan jo like godt drepe meg. - Ikke snakk tull.
Hvor lang tid tar det?
- Huden er mykere enn jeg trodde. - Slutt, ellers gjør jeg det slutt.
Hvis du ville ta livet av deg, ville du prøvd å kutte halspulsåren.
Uansett, så visste jeg ikke at du hadde så myk hud.
Her har du det.
Tatt fra dyret mens det levde.
Takk.
Nå blir det ikke flere brannsår.
Det sa du for et år siden.
Jeg var litt for snar.
Er det for varmt?
Nei.
- Og nå? - Nei.
Nå!
Den kunstige huden jeg har jobbet med de siste årene, har fått navnet "GAL".
Si fra hvis myggen stikker.
Huden er motstandsdyktig mot insektbitt.
Så den fungerer som en naturlig barriere mot for eksempel malaria.
Jeg har foretatt en grundig kvalitets- kontroll av den transplanterte huden.
Jeg har testet på transgene mus. Og resultatene er oppsiktsvekkende.
Alt tyder på at man vil kunne oppnå like positive resultater med mennesker.
Hva står "GAL" for? Er det initialer?
Min kone het det. Hun døde av brannsår i en bilulykke.
I foredraget hevder du -
- at huden kan motstå bitt fra f.eks. malariamygg.
Hvorfor mener du det?
Kunstig hud er mye sterkere enn den vanlige og lukter annerledes.
Myggen gjenkjenner menneskehud på lukten, men lukten av GAL frastøter den.
Vi må prøve å bli kvitt ham.
Det er ikke godt nok. Hvordan har du klart å herde huden?
Unnskyld meg.
La oss finne et roligere sted.
Det fins bare én måte å herde hud på. Ved mutasjon.
- Ja, det har jeg gjort. - Transgenetikk.
Ja. Jeg overførte genetisk informasjon ...
- Fra en svinecelle til en menneskecelle. - En svinecelle?
- Den er mye sterkere enn vår. - Du er sprø.
Du vet godt at transgenetikk på mennesker er strengt forbudt.
Ja, men jeg synes det er ytterst paradoksalt.
Vi gjør inngrep i alt mulig. Kjøtt, klær, grønnsaker, frukt, alt.
Hvorfor ikke forsøke å forbedre arten?
Tenk på sykdommene vi kunne kurere, genetiske misdannelser ...
Hold opp! Jeg kan den listen utenat og tenker på den hver dag.
Like fullt må jeg forby deg å forske videre på hud.
Ellers må jeg innrapportere deg. Uansett hva du eller jeg måtte mene, -
- er bioetikken krystallklar her.
Ta det med ro. GAL har vært et personlig prosjekt.
Til minne om min kone, for å oppnå større viten.
Jeg husker første gang du fortalte om eksperimentet.
- Det var som en drøm. - Det er det fortsatt.
Formannen har beordret meg å droppe det.
- Det ville blitt en forretningssuksess. - Ja, men ikke for vår del.
Har du tenkt å ta opp igjen kirurgien, da?
Da blir de tidligere pasientene dine glade.
Jeg vet ikke.
Vi har venteliste på El Cigarral.
- Jeg går nå. - Jeg også.
Liker du det du ser?
Hva mener du?
Er det noe du vil forbedre?
- Nei, jeg vil ikke forbedre noe. - Er jeg ferdig, da?
Ja. Og du kan være stolt av å ha verdens beste hud.
Og hva nå?
Nå vil jeg tenne denne opiumspipa og røyke den.
Jeg mener med oss. Med meg.
Hva har du nå tenkt å gjøre med meg?
Det må jeg tenke over.
- Når? - Hvis du fortsetter, går jeg.
Kunne vi ikke bare leve?
Leve sammen.
Leve sammen? Hvordan?
Som alle andre.
Vi to er ikke som alle andre.
- Se på det som et nytt eksperiment. - Nå holder det.
Ta den.
Jeg kunne sette fyr på huset med den.
Jeg er din.
Jeg er laget etter dine mål. Og du sa nettopp at du likte meg.
Sa jeg det?
Jeg vet at du ser på meg.
Siden du tok meg med hit, har vi praktisk talt bodd på samme rom.
I denne lommen.
Karnevalet er i full gang i Madrid i kunstselskapets hus på Gran Vía ...
Du burde ikke brukt ansiktet hennes. Hadde jeg vært her, ville jeg advart deg.
- Hun ligner, men er ikke den samme. - Likheten er for stor.
Har du tenkt på hva du vil gjøre med henne?
Du må ta livet av henne eller holde henne skjult i all evighet.
Hvorfor vil du absolutt ha henne vekk?
Tar ikke du livet av henne, gjør hun det selv.
- Historien gjentar seg. - Nei, ikke denne gangen!
Vera er mye sterkere, født til å overleve.
Du er syk, Berto. Hvis du ikke kvitter deg med henne, -
- vil det du føler, fortære deg som en kreftsykdom.
Du vil ikke oppdage det før det er for sent.
Hvordan kan du vite hva jeg føler, når jeg ikke vet det selv?
Jeg kjenner deg som om jeg hadde født deg.
Si opp tjenestefolkene og ikke ansett nye.
- Jeg forstår ikke fruen. - Det går ikke an.
Ingenting er normalt der. To mennesker i et enormt hus.
Hva vil du?
Treffe moren min. Jeg har ikke sett henne på over ti år.
Hvis det er en hushjelp, så har de gått og kommer ikke tilbake.
Jeg så dem, men hun var ikke en av dem. Mor er penere.
Gå nå, ellers ringer jeg til politiet.
Zeca?
Marilia. Jeg er sønnen din. Zeca.
- Hvordan våger du å komme hit? - Lukk opp!
Det er karneval. Vi er langt fra Bahia.
Og jeg lengter. Se her!
Den er maken til drakten du gav meg da jeg var liten. Husker du?
- Lille tigeren min! - Jeg vil bare treffe deg.
- Ok. Men så må du gå igjen. - Som du vil.
Følg grusveien og gå inn gjennom den andre porten.
- Hvordan fant du oss? - Jeg har vært en stund i Spania.
Jeg så Robert i avisen. Han skulle gi en ...
Et eller annet i Madrid. Så jeg gikk dit og fulgte etter ham. Får jeg komme inn?
- Nei, nei. Jeg får ikke ta imot besøk. - Det lukter godt. Jeg er sulten.
Bølle!
Dagen i dag har vært preget av karnevalsfeiringen -
- og det dristige ranet i Bulgari- forretningen i Madrids sentrum.
Det fant sted i går kveld. I dag har vi de første bildene -
- fra ett av forretningens 24 overvåkingskameraer.
I tillegg til tyven, som vises på bildet, leter politiet etter en ansatt -
- som har vært savnet fra hjemmet sitt i et døgn.
De får lete videre og prøve å finne ham!
Idioten skulle deaktivere kameraene, men lot ett kjøre.
Nå sitter han og råtner i helvete.
- Så politiet er ute etter deg. - Så klart.
Uten karnevalet kunne jeg ikke gått ut.
- Du kan vel skjule meg i noen dager? - Her? Glem det.
Vi har en masse pasienter her.
Jeg holder meg i skjul. Og så vil jeg at Robert skal operere ansiktet mitt.
Robert operere deg?
Får han deg på operasjonsbordet, gir han deg en dødssprøyte.
Tror du han opererer deg etter det du gjorde?
Da må jeg presse ham til det.
Tror du han gjør det hvis jeg kidnapper deg?
Du er riv ruskende gal.
Jeg er bare en hushjelp.
Dessuten er Robert i utlandet.
Like bra. Da blir jeg her til han kommer tilbake.
- Hvor skal du? Hva vil du ha? - En drink.
Ta flaska! Ta hva du vil, men gå nå!
- Hva er det der? - En film. Gå nå!
- Hun minner meg om ... - Hun minner deg ikke om noen.
Gå nå, ellers skyter jeg!
Mor, du kan da ikke gjøre det mot sønnen din.
Du er ikke min sønn. Jeg fødte deg bare.
- Det er henne. - Det er det ikke.
Hvordan kunne det vært henne? Gå nå! Ikke kom nærmere!
Marilia?
Jeg hørte noe som lød som et skudd. Skjer det noe?
Jeg hørte også stemmer.
Marilia?
Marilia!
Sånn, ja.
- Hvem er det? - Meg, Zeca. Lukk opp!
- Jeg kan ikke. - Hvorfor ikke?
- Jeg har ikke nøkkel. - Har Marilia det?
Jeg vet ikke. Hva gjør du her?
Hallo?
Hvis du skriker, får du en på trynet!
Hvor er nøkkelen til rommet ovenpå?
I skuffen der borte. Slipp meg fri, så skal jeg gi deg den.
- Nei! Hvor er den? - I skuffen der. I en konvolutt.
- Den er ikke her. - Lengst bak.
- På denne står det "clips". - Det er for å lure folk, din tosk!
Nei, nei, ikke servietten!
- Nei, nei, nei! - Jo, ellers skriker du bare.
- Nei! Slipp meg løs! - Gap opp!
Gap opp, mor!
Før var det plass til hele.
- Har Robert sendt deg? - Nei.
Hvordan klarte du deg? Da jeg gikk, brant du som en fakkel.
Han reddet meg.
Få meg vekk herfra, Zeca! Jeg blir med deg hvor du vil.
Det sier du bare fordi jeg sitter oppå deg.
Nei. Jeg gjør hva du vil! Hva du vil!
Hva kan du gi meg utenom et bra knull?
Jeg vet ikke. Mange ting. Jeg gjør det du vil.
Du kunne hjelpe meg med Robert. Hvordan har du det med ham nå?
Bra.
Bra?
- Han holder deg innelåst. - Du vet hvordan han er.
Jeg tar deg med meg, så blir han nok bløtgjort og fikser ansiktet mitt.
Hvis du kidnapper meg, kan du kreve hva du vil av ham.
Jeg kidnapper deg, men først skal vi knulle.
Nei!
Hør her! Kan vi ikke knulle i hagen?
I hagen? Jeg er lei av å knulle i friluft. Denne tigeren vil ha ei seng!
- Hva er det? Liker du det ikke? - Det gjør vondt. Den er veldig stor.
Den er som alltid. Før gjorde den deg vill.
Det gjør den nå også.
Ti stille! Du er veldig rar og distraherer meg.
Drep henne!
Drep dem!
Som barn lekte de at de drepte hverandre.
Jeg visste at de en dag virkelig kom til å gjøre det.
Tigeren og Robert?
Ja. De er brødre, men ingen av dem vet det.
Jeg har i hvert fall aldri fortalt dem det.
Jeg fikk Zeca med en tjener, som forsvant like etterpå.
Og Robert er sønnen til familiefaren Ledgard.
Fedrene er svært ulike, men begge ble gale.
Det er min skyld.
Jeg bærer på galskapen inni meg.
Jeg var hushjelp hos Ledgard fra jeg var jentunge.
Fru Ledgard var steril.
Da min Robert ble født, -
- beholdt de ham og sa hun hadde født ham.
Men det var jeg som alltid tok meg av ham.
Fra den dagen han ble født.
Zeca snakket til meg som om han kjente meg.
Han forvekslet deg med Gal. Roberts kone.
I motsetning til Robert vokste Zeca opp langt borte fra meg.
Da han var sju, begynte han å frakte narkotika.
Jeg så ham aldri. Han levde på gata.
For omkring 12 år siden -
- kom Zeca tilbake til huset.
Han var på flukt og ba om husly.
Jeg skjulte ham i et skur, men Gal oppdaget ham -
- og ble betatt av ham. Så rømte de sammen.
De kom ut for en bilulykke. Zeca overlevde og stakk.
Men hun ...
Robert fant henne fullstendig forbrent, men fremdeles så vidt i live.
Han rev henne ut av dødens armer i siste øyeblikk.
Han arbeidet dag og natt og forsket utrettelig.
Han sov aldri.
Han hvilte bare når han satte seg ved sengen hennes, -
- der hun lå innhyllet i gasbind.
Lukten av brent kjøtt beruset ham.
Etter ulykken levde vi som vampyrer.
I fullstendig mørke og uten speil.
Til alles forbauselse begynte Gal etter noen uendelige måneder å bli bedre.
Hva en gal manns kjærlighet kan utrette ...
Så en dag ...
Da hun omsider kunne stå selv ...
Da hørte Gal Normas stemme i det fjerne.
Hun sang en sang som Gal hadde lært henne.
Og hun ble rørt.
For første gang på mange måneder ble hun rørt.
Det var som å føle seg levende igjen.
Da hun åpnet vinduet ...
Fikk hun se sitt eget speilbilde i vindusglasset.
Hun så ikke ut som et menneske.
Hun var fullstendig vansiret.
Hun skrek så det runget i hele huset og kastet seg ut av vinduet.
Flere år senere gav lille Norma seg av sted for å lete etter moren.
Hun tok samme vei som moren hadde tatt.
Ut gjennom vinduet.
- Hva gjorde du med liket? - Begravde det.
- Ba du for ham? - Ja. Alt det du sa.
Skal vi gå inn?
Er det greit for deg at vi venter til i morgen?
Tigeren har slitt meg ut.
Som du vil.
Men hold rundt meg.
Ingen fare. Jeg skal vente.
Jeg vil ikke at du skal føle deg utilpass.
Takk.
Jeg sovner snart.
Sov, skatt.
Seks år tidligere
- Bryllupet kan jeg takke deg for. - Ikke overdriv. Nico forguder deg.
Uten din hjelp ville han forgudet meg mindre.
Datteren din kommer godt overens med mine nieser.
Hun ser mye bedre ut. Og hun er ikke redd for folk lenger.
Ja, det er rart at hun ikke vil gå ennå.
Hun er strålende. Og hun stortrives.
For deg!
Du har hatt ham lenge. Nå er det min tur.
Kos deg!
Unnskyld meg.
Norma? Norma!
Norma!
Det er meg!
Så, så, så ...!
- Hva med denne her? - Ja ... Men, nei.
- Den ser litt gammel ut. - Nei, den er retro.
- Kanskje noe blomstrete? - Nei, ikke det.
- Noe sånt? - Ikke stripete heller.
- Et slags mønster ...? - Noe sånt som dette?
- Jeg kommer heller igjen en annen dag. - Ja, du virker nokså sløv i dag.
- Adjø. - Ha det.
Cristina. Se her. Du får denne i gave.
- Vi skal på fest. - Jeg skal treffe dama mi.
Ta den på likevel. Jeg vil gjerne se deg i den.
- Den blir kjempefin på deg. - Du kan jo prøve den på deg selv.
- Du begår en stor tabbe. - Fordi jeg ikke liker menn?
Fordi du ikke liker meg.
Uansett, så har jeg noen piller som får deg i stemning.
Du burde ikke ta den dritten.
Vicente, la Cristina være i fred.
- Jeg stikker. - Hvor skal du?
- Hjem for å skifte. - Hvorfor?
Jeg skal treffe kompisene. Vi drar i bryllupet til Casilda.
- Er dere invitert? - Jorge kjenner en niese.
Vi skal bare på dansen.
- Nå? Blir du med? - La henne være i fred, masekopp.
- God dag. - Hei.
Kona mi har gått fra oss. Jeg lurte på om dere var interessert i klærne hennes.
- Josefina? - Ja.
- Vi har jo ikke størrelser for tjukke. - Nei.
Hvis det er av interesse, kan dere jo se nærmere på dem. De er veldig fine.
- Ja, vi kan jo ta en titt på dem. - Så klart.
- Denne her, ikke sant? Oi! - Den er tung.
Men forlot hun dere, eller har hun forsvunnet?
Begge deler. Sannheten er at hun gjør det ofte. Vi er vant til det.
Så neste gang hun gjør det, får hun gå naken.
For nå selger jeg klærne hennes.
- Kom, så skal jeg vise dere hagen. - Ut i hagen! Dritbra fest!
Luft!
Dere er jammen steine!
Jeg heter Vicente.
Norma.
Vennene dine gikk.
Like greit, hva?
- Er du høy? - Høy?
- Har du tatt noen piller? - Ja. Cipralex 20.
100 mg Deprax, 2 g Tranquimacín.
Rohypnol tar jeg ikke lenger. Og Lyrica, så klart.
Herregud! Jeg er også skjev.
- Skjev? - Ja.
- Du er ikke herfra, er du vel? - Nei. Er du?
Ja, men jeg vil vekk herfra.
Jeg har fått nok av de høye hælene!
Og denne jakken!
Jeg får klaustrofobi av så mye klær!
Var det opp til meg, skulle jeg gått naken rundt.
Vent.
Jeg kan kle av deg.
Du er skjønn!
Og annerledes.
- Jeg er også annerledes. - Går du også til behandling?
- Nei. Synes du jeg burde det? - Jeg vet ikke.
På oppfordring fra brudgommen skal jeg synge "Necesito amor".
Den tilegner jeg også bruden av hele mitt hjerte.
Nei, nei!
Ti stille!
Hold opp!
Cristina. Du ville fortsette her hos mor hvis jeg dro, ikke sant?
- Jo. Men hvor har du tenkt deg? - Vet ikke.
- Men jeg er lei av dette stedet. - På grunn av alt du tar.
- Jeg har ikke tatt noe på en uke. - Så er det derfor.
- Skal jeg ta noe eller ikke? - Helst ikke.
Jeg kjører en tur.
- Nå? Uten å gjøre det ferdig? - Ja.
Kommer du til kveldsmaten eller senere?
Til kveldsmaten. Skal bare ha litt frisk luft. Gi meg hjelmen.
- Går du fra det sånn? - I morgen gjør jeg det ferdig.
Hva gjør du, din faen?! Er du gal?
Jævla drittsekk! Faen ta deg!
Er du sinnssyk?
Ikke skyt!
Hjelp!
Kom inn!
Vær så god, sitt.
Takk.
Jeg har hørt at dere vet noe nå.
Vi fant motorsykkelen totalskadet ved Finisterre-klippen.
- Og liket? - Ingenting.
Bølgene må ha ført det langt ut.
- Vi er veldig lei for det. - Sønnen min er i live.
- Som sagt, så ... - Motorsykkelen, ja. Men sønnen min?
Noen kan ha bortført ham.
Så lenge det ikke fins noe lik, må dere lete videre.
- Vi har alt snakket om dette. - Dere må lete videre! Han lever!
Hvis han lever, er han langt herfra.
Alle vennene hans og din ansatte sier at han ønsket seg vekk herfra.
Han sa han kom til kveldsmaten. Cristina hørte det.
Når han ikke ringte, har det hendt ham noe.
Nevropsykiatrisk klinikk
Det er meg, Norma. Det er far.
Norma ...
Jenta mi ...
Jeg rører deg ikke.
Hvor skal du? Norma?
Hvor skal du?
Norma! Norma, skatten min.
- Alt i orden? - Ja.
Det er meg, Norma. Du kan komme ut. Mennene har gått.
Kan hun ikke få på seg en kjole? Hun ser verre ut enn hun er.
Vi har prøvd, men datteren din tåler ikke figursydde klær.
Hun river dem av seg.
Doktor Ledgard, jeg tror ikke du bør besøke henne så ofte.
- Hun er min datter. - Men hun kjenner deg ikke.
Tilstanden forverres når hun ser deg. I hennes sinn er du en overgriper.
Jeg fant henne liggende der. Få det inn i hodet på henne!
Hun ser på deg som voldtektsmannen.
Kan hende slapp vi henne ut for tidlig.
Det var din idé at hun skulle ut blant folk.
Hun holdt på å overvinne sosialfobien.
Jeg kunne ikke vite at noen ville voldta henne mens hun var hos deg.
Her! Hjelp! Få meg ut herfra!
Hjelp! Få meg ut!
Jeg er tørst og veldig sulten!
Du får noe nå.
Jeg har ikke gjort noe! Dette er en feil!
Kanskje det. Alle kan ta feil.
Kom her, din jævel, og slipp meg løs!
Snu deg!
- Jeg lenker deg fast nærmere bordet. - Men hvorfor? Jeg har ikke gjort noe.
Det er mer bekvemt.
Spis.
Takk.
Unnskyld, hvis jeg plaget deg forleden. Det er lenge å være alene.
Vent, ikke gå! Ikke gå!
Vær så snill, ikke gå! Vi må snakke sammen.
Ikke gå!
Ikke gå ...
Jeg finner ikke ord.
Jeg er lei for det.
Vi gjorde det vi kunne.
Det var overhodet ikke nok.
Jeg anmelder dere for uaktsomt drap.
- Dette er ikke stedet. - Vær så vennlig!
- Vil du virkelig arbeide i dag? - Ja.
Du burde hvile deg og prøve å glemme.
Jeg får ikke sove. Arbeidet avleder tankene. Innkall alle!
Mor må være veldig bekymret.
Jeg har aldri vært borte i mer enn tre døgn uten å ringe.
Du har en datter, ikke sant?
Hvorfor sier du det?
- På grunn av lekene. - Datteren min er død.
Vi begravde henne i dag.
Jeg er lei for det.
Nå skal du få litt aftershave.
Hvorfor barberer du meg?
Et godt spørsmål.
- Ja? -Det er oss.
Jeg åpner.
Hvis han sier vi er sent ute, sier vi at det var to trafikkulykker på veien.
- God kveld. Dere er sent ute. - Det var to trafikkulykker på veien.
Her er alle papirene og konvoluttene. Når dere er klar, går vi i gang.
To ulykker. Den ene ved det tettstedet ...
Han er svært ung. Han ser ut som et barn.
Det er han ikke.
Han er 27 og vet nøyaktig hva han vil.
Det er et ytterst konfidensielt tilfelle.
Hva har skjedd?
Hva har du gjort med meg?
En vaginoplastikk.
Vagino...?
Nei ...
Hør nå godt etter, Vicente.
Det er veldig viktig.
Som du nettopp så, var operasjonen vellykket.
Men vevet i skjeden er ennå ferskt og kan vokse sammen.
Men det er lett å unngå det.
Du må bare ...
Du må holde det nye hullet åpent og sørge for å gjøre det dypere.
Tenk deg at livet ditt er avhengig av åpningen, at du puster gjennom den.
I denne lille kofferten -
- er det blokkestaver i ulike størrelser.
Begynn med å føre inn den minste.
Det vil gjøre vondt i begynnelsen.
Men i løpet av noen måneder vil den største komme inn uten besvær.
Og huden vil være perfekt leget.
Dette ser veldig bra ut.
- Hvor lenge har du brukt den siste? - Fire uker. Kan jeg få dra nå?
- Hvor hen? - Hjem.
Men vi har jo bare så vidt begynt.
Hva mer vil du gjøre med meg?
Det får du se når tiden er inne.
Hvorfor gjør du dette med meg?
Husker du bryllupet til Casilda Efraiz?
I den flotte villaen?
Jeg er faren til Norma. Jenta som du voldtok.
- Jeg tror ikke jeg fikk voldtatt henne. - Ikke det? Har du mistet hukommelsen?
Jeg hadde tatt en masse piller. Jeg husker nesten ikke.
Jeg hadde ikke tatt noe, og jeg glemmer det aldri.
Hva har du tenkt å gjøre nå?
Det er synd du ikke kan se hele kroppen din.
De er ikke lenger som bildekk, hva?
De er som vanndråper som glir på en glassflate.
Merkene på huden kommer til å forsvinne.
Men arbeidet er ikke ferdig.
For å berolige deg kan jeg si at det ikke vil bli flere brannsår.
Jeg har tatt med en body til deg.
Den beskytter huden, gir deg støtte og former figuren din.
Venn deg til alltid å gå med den, som et ekstra hudlag.
Ta den på deg.
Kom igjen!
Kan du hjelpe meg med glidelåsen?
Stans!
Kast ned nøkkelen, ellers bruker jeg kniven på deg!
Bli stående der du er!
Jeg skjærer over strupen på meg selv, så har du ikke noe leketøy mer!
Det tør du ikke!
Vi var heldige.
Noen uker senere
Operasjonsstue
Jeg kan ikke lenger kalle deg Vicente.
Fra i dag av heter du Vera.
Jeg vet ikke om du er der.
Du får tilbake makeup-boka og sminken. Gjør hva du vil med det.
Man kan gjøre det overalt. I en sykehusseng, i fengsel ...
Vit at det fins et sted der man kan søke tilflukt.
Et sted i ens indre. Et sted som ingen andre har adgang til.
Et sted som ingen kan ødelegge.
Dette stedet gir den eldgamle teknikken yoga adgang til.
Det er et sted der dere vil finne fred, ro og frihet.
Men dere må trene flittig og intenst.
Da vil dere klare det og finne friheten.
Men dere må passe på, -
- så dere ikke forveksler asana, stillingen, med det indre.
El Cigarral. Som har jeg savnet det!
- De fire årene virker som en evighet. - Er det så lenge?
Fire år og to måneder. Jeg trodde du hadde glemt meg.
Jeg trodde at du i det minste ville ha ringt da Norma døde.
Stakkars jenta mi. Tenk å hoppe ut av vinduet.
Jeg vil helst ikke snakke om henne.
Som du vil.
Men jeg kommer til å savne henne.
Vi går inn på kjøkkenet. Jeg er tørst.
Ikke se på kjøkkenbenken.
Her må det gjøres skikkelig rent.
Ring til kontoret og få tak i folkene du trenger.
- Har du satt opp flere tv-er? - Det er ikke tv-er.
Det er for å overvåke en pasient. Jeg skal forklare det senere.
Fra nå av skal du passe henne.
Men du trenger ikke å gå inn på rommet hennes. Hun gjør rent selv.
- Er det flere pasienter? - Nei. Hun er den eneste.
Du har tatt på deg uniform. Det behøves ikke, hvis du ikke vil.
Jeg liker uniformen. Det betyr at vi er sammen igjen.
Hvem er hun?
Det har jeg sagt. Hun heter Vera.
Hva driver hun med nå?
- Hun skriver på veggen. - Ja, det ser jeg.
Her lukter det kroketter.
Hun spurte over samtaleanlegget hvem jeg var, og hvilken dag det var.
Da jeg sa det, begynte hun å skrive på veggen.
Jeg vil ikke at hun skal ta seg friheter med deg.
Ikke lås opp døren hennes. Får du problemer, så ring meg.
Hun minner meg om noen.
Alle jeg har operert, har minnet deg om noen.
Ja, men hun gjør det mer. Ansiktet er det samme.
"Jeg vet at jeg puster ..."
"Opium får meg til å glemme ..."
Tilbake til nåtiden
- Hva gjør du? - Skjærer opp ananas.
Ikke se sånn på meg. Jeg gjør deg ikke noe.
Jeg stoler ikke på deg.
Hvis du gjorde det, ville alt bli lettere for oss tre.
- Gi meg fatet. - Nei. Jeg går opp med det.
Det holder at du setter det i kjøkkenheisen.
Takk.
God morgen.
Det er frokosten.
Takk.
Og Marilia?
Hun furter på kjøkkenet.
Hun tåler ikke at noen andre tar hånd om deg.
I går kveld, før vi la oss, snakket vi lenge og gav hverandre løfter?
- Eller har jeg drømt det? - Nei, du har ikke drømt det.
Du lovte meg at det ikke skulle være flere låste dører.
Jeg skulle få se på alle tv-kanalene. Jeg skulle være fri.
Og jeg lovte at jeg aldri skulle forlate deg.
Ikke svikt meg.
Det er alt jeg har, Robert.
Ditt og mitt løfte.
Har du tenkt nøye over det vi skal gjøre?
Ute kan hun dytte meg unna og løpe av sted.
- Hun har lovt ikke å gjøre det. - Og du tror henne?
Du er som et barn. Sånn har du alltid vært med kvinner.
- Og se hvordan det har gått. - Nå holder det, Marilia!
Unnskyld forsinkelsen. Jeg øver meg på høye hæler.
Kjøp alt du vil ha. Marilia har kortene.
Tusen takk.
Kom nå!
- Har du et problem med meg, Robert? - Nei. Men som du ser, er jeg opptatt.
Jeg er kommet for å snakke om klinikken.
Jeg sa det jo i telefonen. Etter å ha snakket med formannen besluttet jeg -
- ikke å bruke El Cigarral som klinikk mer.
Det gjelder bare å være forsiktig.
Det er ikke bare det. Jeg har planer som ikke har noe med kirurgi å gjøre.
Vil du ikke operere mer, kan vi leie klinikken.
Jeg sier det på vegne av hele teamet.
Pasientene våre elsker roen her.
Jeg sa nei, Fulgencio.
Og nå vil jeg gjerne være alene.
Unnskyld at jeg ikke følger deg ut. Du vet veien.
Er du her ennå?
Jeg går nå, men først vil jeg gjerne at du skal ta en titt på dagens avis.
Vicente Guillén Piñeiro. Vi skiftet kjønn på ham.
Han forsvant hjemmefra 10. september 2006, som du kan se.
Og?
Jeg undret meg over at han ville ha fitte, uten å ta hormoner.
Han ønsket seg bare fitte.
Nå tjener han seg rik som pornostjerne i L.A. Hvorfor kommer du med dette nå?
Det står at moren fortsatt leter etter ham.
Glem det der.
Papirene du gav oss, var falske.
Falske papirer har vi sett gjennom fingrene med før.
Hvorfor tror du kundene vil hit?
- Vet du hva jeg tror? - Nei, og jeg er likeglad.
Jeg tror du bortførte ham.
Og du har eksperimentert med ham på alle tenkelige vis.
Du sa du testet den nye huden på mus.
Men jeg tror ikke du ville ha skrupler med å prøve den ut på mennesker, -
- som f.eks. Vicente.
Hva tror du skjer hvis det blir kjent blant forskerne -
- at du har anvendt transgenetikk på en du har bortført?
Jeg liker ikke trusler. De smitter over på meg.
Du vet ikke hva du prater om.
Robert ...
Dra til helvete!
Hvis det er meg du snakker om, så har ikke dr. Robert bortført meg.
Og hva er transgenetikk?
En krem?
Jeg er her av egen fri vilje.
Og jeg heter ikke Vicente, men Vera.
Vera Cruz.
Og jeg har alltid vært kvinne.
Gi meg en sigarett!
Takk.
Nei. Takk skal du ha.
- Gjør det fremdeles vondt? - Ja.
Skal vi gjøre det bakfra?
Gjør ikke det enda mer vondt?
Vent. Jeg kjøpte jo glidekrem i dag.
- Finn den! - Jeg har den i veska.
Jeg la den i den nye veska. Men hvor er den?
Du må ha lagt den nede.
Ja. Jeg går og henter den.
Vera! Skynd deg!
Endelig. Jeg trodde du var gått.
Nei, ikke ennå.
Kom nå, Vera ...
Hva gjør du?
- Jeg skal drepe deg! - Det er tull, ikke sant?
Kall det hva du vil.
Men du lovte jo ...
Jeg løy.
Berto? Berto?!
Han sover.
Jeg hørte noe.
Det gjorde jeg også. Gå og legg deg igjen. Det var ingenting.
Berto!
Sønnen min!
Kom fram, din drittkjerring!
Hvor er du?
Jeg visste det.
Hei.
Vil du, Cristina?
God dag.
Hva kan jeg hjelpe deg med?
Er noe i veien?
Er alt i orden?
Jeg vet ikke hvor jeg skal begynne, Cristina.
Kjenner du meg?
Jeg er Vicente. Jeg har nettopp rømt. Jeg ble bortført.
De skiftet kjønn på meg.
For å komme unna måtte jeg drepe to stykker.
Du må hjelpe meg!
Se her.
Husker du denne kjolen?
Før bryllupet til Casilda for seks år siden.
Jeg sa jeg ville gi deg den bare for å se om den kledde deg.
Du sa at hvis jeg likte den så godt, så kunne jeg selv ta den på meg.
Vi var her alene. Kan du huske det?
Er det noe i veien, Cristina?
Kan du komme hit litt?
Hva er det? Hvorfor gråter dere?
Jeg er Vicente.