I HERRENS ÅR 1348
De dödas ångor hängde i luften, som gift.
En farsot grymmare än krig hade oss i sina klor.
En smitta som skulle komma att döda halva kungarikets befolkning.
Var kom den ifrån?
Vad förde hit dess grodd?
Prästerna sa att det var Guds straff.
För vilken synd? Vilket budord har vi brutit för att förtjäna detta?
Nej. Vi visste sanningen.
Detta var inte Guds verk.
Utan ett djävulens påfund.
Eller häxkonst.
Vår uppgift var att få fatt på en demon.
Som Guds bot.
Broder Thomas!
- Vem har dött? - Broder Ignatius.
- Var det smittan? - Det vet vi inte.
Jag har inga symptom.
Snälle broder.
Låt mig gå.
Hjälp...
Averill.
- Gud vare lovad, du är oskadd. - Var har du varit?
Jag isolerades, de trodde jag var sjuk.
Jag trodde du var död. Jag bad för dig, ständigt.
Jag mår bra.
Jag har mat med mig.
En av bröderna... dog i morse, Averill.
Inte ens klostret är säkert, ge dig av.
Återvänd till Dentwich Forest, tills det är över.
Priorn sa att Gud skickat smittan för att rena oss från synd.
- Straffar Gud oss? - Nej.
Nej.
Nu måste du ge dig av.
Återvänd till Dentwich.
Du måste.
Osmund...
- Averill, du dör annars. - Men inte du?
Följ med mig.
Lämnar jag klostret nu, förråder jag Gud.
Du har redan förrätt Honom.
Du vet martyrkorset i Dentwich Forest.
Jag väntar på dig där vid gryningen varje dag i en vecka.
Sedan är jag borta.
Förlåt mig, Herre. Jag är förvirrad. Jag vet varken ut eller in.
Kan jag tjäna Dig utanför klostret?
Resa härifrån, men aldrig bort från Din nåd, Herre.
Vad är Din vilja?
Ge mig ett tecken, Herre.
Jag är Ulric, biskopens sändebud.
Det jag säger er får inte lämna detta rum.
Biskopen har fått bud om en by som går säker för smittan.
Att det är en fristad.
Många byar är ännu orörda av smittan.
De sägs stå bortom dödens grepp.
De tar miste.
Det är svåra tider.
Sådana påståenden, om än otroliga-
- kan finna fäste hos de mindre bildade än du och jag.
Just därför får vi inte falla till föga för vidskepelse.
Guds grepp är försvagat.
Flocken får inte frestas att söka svar bortom Gud och kyrkan.
Jag måste se byns försvar med egna ögon.
- Vad rör det oss? - Byn jag söker ligger i Great Marsh.
Jag behöver en ledsagare, som visar vägen.
Ingen här är lämpad för en sådan uppgift.
Med biskopens tillåtelse väljer jag vem jag vill.
- Utav respekt låter jag dig välja. - Jag kan leda er.
Nej, han är bara en novis.
- Det krävs större erfarenhet. - Låt honom tala.
Ni söker Great Marsh. Jag växte upp strax intill, i Dentwich Forest.
Ingen känner området bättre än jag.
Han har all erfarenhet jag söker.
Du får leda oss. Vi reser i gryningen.
Osmund! Den mannen är farligare än själva smittan.
Fader, jag bad om vägledning. Gud har svarat.
Världen utanför kommer att förändra dig.
Det kanske är vad jag vill, fader.
Mitt hjärtas dam och jag vi levde uti synd
Nu mitt hjärtas dam har hud så svart och ful
Mitt hjärtas dam och jag en kärlek fylld av mod
Men nu mitt hjärtas dam gått mot en tidig död
Vi har en ledsagare.
Gud har inga män kvar.
Han har skickat en pojke. - Klarar du det, pojk?
- Jag kan visa er dit. - Det får vi hoppas.
- Den klyver en man mitt itu. - Vad är den därtill för?
- Hur mycket vet han? - Ulric har varit sparsam...
Med sanningen.
Den här byn vi är på väg till...
De har förkastat Gud till förmån för en demon.
Det talas om offer, kannibalism och återuppväckelse.
Vår uppgift är att se till att byns ledare biktar sig och sedan avrättas.
- Biskopen vill åt en andebesvärjare. - Vad är det?
Någon som får de döda att resa sig ur jorden och blåser nytt liv i dem.
Vi har redskapen, vi har viljan.
Vi reser till helvetet.
- Men Gud reser med oss. - Du vilseledde mig.
Åk hem om du känner dig bedragen. Eller följ med och utför Guds arbete.
Nu packar vi ihop, så vi kommer i väg.
Du med, Swire.
Vi är inte så hemska som du tror.
Vi är hemskare. Men vi behöver dig i livet.
Ni är väl beskaffade för att hålla män vid liv.
Jag har tjänat i armén med Wolfstan och Griff.
Vi har inte stridit mot en demon förr men vi tar det som kommer i vår väg.
- Vad har hänt honom? - Ivo tillfångatogs.
Han vägrade tala, så de jävla fransmännen slet ut tungan på honom.
- Och han? - Mold gör man bäst i att lämna ifred.
Om man inte behöver en slaktare. Dalywag är torterare, en bödel.
Enligt ryktet mördar han, stjäl och befläckar kvinnor.
I övrigt är han en god man.
- Ulric, då? - Jag har fru och barn.
Jag är här för pengarnas skull. Ulric är här för att Gud bad honom åka.
Brinn!
Skona mig! Snälla, skona mig!
- Vi måste hjälpa henne. - Du förtjänar att brinna!
Brinn! Brinn, häxa!
- Du står i förbund med djävulen. - Vad har hon gjort?
- Hon drog död över vår by. - Döden behöver ingen inbjudan.
- Det rör dig inte, munk. Undan! - Jag har inget gjort!
Undan!
- Undan! Vad anklagar ni kvinnan för? - Hon förgiftade källan.
Jag välsignade vattnet. Jag har inte gjort något fel.
- Lögnare! Döden kom strax därefter. - Har hon erkänt?
Många såg henne förtrolla vattnet. Hon måste brinna för att rädda byn!
Undan.
Jag ber dig inte igen.
Tack.
Stanna inte igen.
Kom nu.
Lika säkert som att solen går upp och ned, kommer häxor att brinna.
Det finns en by norrut där man brände 128 häxor på en natt.
Sexton i timmen i åtta timmar.
Innan natten var slut var alla kvinnor i byn döda.
Snart låg männen med grisar.
Som om smittan inte var nog. Nu har Gud oss att ligga med grisar.
Den här byn vi söker. Har du varit där?
Nej. Men jag vet var den finns.
- Helvetet väntar oss, sägs det. - Klarar du det inte, så åk härifrån.
Jag kan ta din del av belöningen.
Var tror kyrkan att smittan kommit ifrån?
Jag tror inte att det är Guds straff.
Den kom säkert från Frankrike. Alla hemskheter kommer därifrån.
Du kanske har rätt för en gångs skull, Swire.
För tre år sedan slogs vi i Crécy i Normandie.
Kung Edvards armé var liten. Mot tjugo av oss stod hundra fransmän.
Och fransmännen... fransmännen.
De kände att segern var deras. De kände doften.
Våra skyttar använde långbåge för första gången.
Snabbare att ladda och når längre.
Deras pilar gjorde oss inget. De nådde inte fram.
Men våra var som ett mörkt, vinande moln.
I slutet av dagen låg deras döda kroppar strödda över fältet.
Enligt hävd, oavsett hur striden utkämpats, utdelar man nådastöten.
För att bespara folk lidande.
Genom armhålan, rakt in i hjärtat. Snabbt och smärtfritt.
Men den här dagen dog ridderligheten.
Kung Edvard beordrade alla fransmäns död utan nåd.
Armar. Huvuden. Ben.
Allt hackades bort.
Guds mäktigaste armé. Reducerade till vildar.
- Vad har det med smittan att göra? - Vi bjöd in döden den dagen.
Den har inte lämnat oss sedan dess.
Kvinnan du dödade. Hon var ingen häxa.
- Varför ville du följa med oss, munk? - För att tjäna Gud.
Man tjänar Gud genom att döda häxor.
Kvinnan var redan död.
Om jag hade släppt henne hade pöbeln fångat henne igen och bränt henne.
Jag besparade henne lidande.
Ibland är det allt man kan göra.
Han uppmanar oss att vända.
Dit där vi är på väg har folk blivit vildar.
Det måste ha varit något särskilt som lockade dig från det varma klostret.
- Är det något du vill berätta? - Nej.
Vet du vad min uppgift är?
Jag är torterare. Jag får fram sanningen.
Jag kan lukta mig till en lögn och jag känner lukten på dig.
Du gör bäst i att be någon annanstans.
- Har du brutit några löften ännu? - Låt honom vara, Mold.
- Gå undan! - Griff.
Griff!
- Gå undan, sa jag! - Låt mig vara!
Låt mig titta.
Jag ska bara titta.
Jag ska bara titta, min vän.
Varför har du inget sagt?
Förlåt...
Hans resa slutar här.
Jag tar hellre en nådastöt.
- Jag vill bikta mig för munken. - Nej.
- Vi vet inte hur smittan sprids. - Vem frågade dig?
Du får bikta dig för mig.
Kom. Du ska få syndernas förlåtelse.
Du ska tiga still!
Ego te absolvo a peccatis tuis.
In nomine Patris, et Filii, et Spiritus Sancti.
Fader Vår, som är i himmelen. Helgat varde Ditt namn.
Tillkomme Ditt rike. Ske Din vilja, såsom i himmelen så ock på jorden.
Vårt dagliga bröd giv oss i dag...
- Jag behöver en stund med honom. - Amen.
Jag är glad att det är du.
Farväl, min vän.
Begrav honom.
- Dentwich Forest. - Hur långt är det till Great Marsh?
Högst en halv dag.
Var på er vakt. Vi är bortom Guds åsyn.
Du håller vakt i natt, Swire.
Det krävdes mod för att ge Griff syndernas förlåtelse.
Tror du verkligen att byn återuppväcker sina döda?
Annars skulle jag inte vara här. Tvivlar du?
Jag tror att jakten på andebesvärjare och demoner tjänar män mer än Gud.
Du har lärt dig mycket innanför klostrets murar.
Demoner och andebesvärjare finns ibland oss.
Det lär du finna ut.
Snart nog.
Se till att vila.
Averill!
Averill.
Averill?
Nej...
Nej, nej, nej.
Nej.
Averill!
Vakna! Ulric!
Kliv upp! Wolfstan!
Ulric, vakna! Vakna! Det är män i skogen!
- Lugna dig! Vad såg du? - Män i skogen.
- Hur många? Hur många? - Han vet inte.
Mold. Framåt, nu.
Vänta. Vänta.
In med dig! Nu!
Håll tyst.
Var är Ivo?
Är du oskadd?
Vi förlorade Ivo.
Varför lämnade du lägret?
Tala!
- Jag skulle träffa en kvinna. - Var är hon?
Hon överlevde inte skogen.
- Gud ogillar att jag lämnat klostret. - Gud har annat att tänka på.
En av mina mannar är döda på grund av dig.
Vi måste ge oss av nu.
- Mannen vi söker kanske finns här. - De är bara simpla tjuvar.
- Mot Great Marsh. - Jag är oduglig...
Du ska leda oss.
Eller stanna kvar här, ensam... och fördömd.
- Byn ligger på andra sidan kärret. - Hur går vi tillväga?
Vi måste finna kättaren.
Fånga honom, sätta honom i bur.
- Buren kommer aldrig över kärret. - Då lämnar vi den!
Vi släpar honom hit.
Kom, pojk. Kom.
Vad för er till vår by?
Vi söker skydd.
Någonstans att vila, det är allt.
Då är ni välkomna.
Mitt namn är Hob.
Jag är Ulric.
Blev ni angripna?
I skogen.
Det var väl att ni tog er hit, skogen kan vara farofylld.
- Vad gjorde ni? - Bringade lindring till lidande.
Lindring?
Från vad?
- Budet om smittan har inte nått er. - Bud är allt som har nått oss.
Kom.
Vad är det som sker?
Vi ska locka fram andebesvärjaren med list.
Ingen handlar utan mitt tecken.
Ni får mat och husrum. I morgon visar vi er en säkrare del av skogen.
- Är vi inte välkomna? - Jo visst.
Men varför skulle ni stanna?
Här finns några spannar. Tvätta er.
Nu finns ingen tid att sörja.
Om det här är helvetet längtar jag till himlen.
Du kommer inte till himlen, Swire. Tro mig.
- Jag ska se till era sår. - Jag kan se till ditt sår.
Det där måste läggas om.
- Kom med mig. - Du kanske ska låta det tas om hand.
- Var kommer du ifrån? - Klostret i Staveley.
- Du har sorg. - Är det så tydligt?
Var det en kvinna? Det är ingen synd att älska en kvinna.
- Jag är svuren till Gud. - Män behöver mer än gudomlig kärlek.
En sådan önskan ska inte bestraffas.
- Har du en man? - Min man är död.
Så tråkigt.
Ta av dig kläderna.
Jag måste lägga om såret.
Smärtan viker redan.
- Så märkligt. Smärtan viker. - Det är en stark kur.
Hur dog din man?
- Män som du dödade honom. - Män som jag?
Guds män.
Den här kyrkan har inte använts på länge.
- Kvinnan du gick i väg med... - Hon la om mina sår, det är allt.
Här är inget som det verkar.
Håller ni oss varma, flickor?
Barn.
- Jag hittade den. - Var?
I kärret.
Överallt är kyrkogårdarna överfulla.
- Inga gravar, inga brinnande lik. - Döm dem inte för att de är friska.
Fyra män skickades före oss med samma uppgift. Ingen återvände.
De leddes av en man som jag.
Den här symbolen bärs endast av biskopens sändebud.
Flickan hade en likadan.
Välkomna våra gäster. Allt vårt är ert.
Skål för gästerna!
Vi framför även tacksamhet för att vi förskonats från smittan som härjar.
Om ni tillåter...
Jag vill uttrycka vår tacksamhet för er gästfrihet.
Låt oss be.
Låt gå för bordsbön. Men hela Herrens bön?
Här finns fler kvinnor än män. Det är nog därför en kvinna för deras talan.
Låt dig inte luras.
Ondskan bor här, i dessa människor.
Osmund!
Jag behöver luft.
Vi hittade henne i skogen. Hon talade om dig innan hon dog.
Förlåt mig, Herre. Jag är arg.
Varför tog Du henne?
Osmund. Var har du varit?
Varför svek du mig?
Varför?
Varför svek du mig?
Osmund...
Osmund.
Osmund? Vad fattas dig?
- Vi måste bli som djur. - Det krävs mer om vi ska segra här.
Här finns inget ont. Bara en enkel by som ännu inte drabbats.
- Sorgen har gjort ditt hjärta mjukt. - Vad vet du? Du har inget hjärta.
Jag har känt sorg. Min fru och mitt barn sitter vid Guds sida.
Ja. Den här byn känner inte smittan.
Men den känner inte heller Gud.
För det kommer de att sona.
Är du blyg?
Jag är ful. Och jag är kristen.
Det är ingen god kombination här.
Försvinn.
När ska hon begravas?
Tänk inte på det. Jag tar hand om allt.
- Får jag se henne igen? - Ja då.
Du vill säga att de här männen vill oss ont. Särskilt mig.
Jag visste så snart jag såg in i Ulrics ögon.
Men jag visste inte vems sida du står på.
Kom med mig.
Kom.
- Vad är det som pågår? - Något du borde se.
Nu.
Vad är på tok?
Låt mig vara.
Ät och drick.
En kristen vet att förstå vad förräderi innebär.
Låt dig inte brytas ned. - Låt er inte brytas ned!
Odjur! Försvinn! - Se på mig, pojk. Se på mig!
Se så, pojk.
Sköka!
De kristna männen påstod att de kom till vår by för att söka skydd.
Det här var deras rätta syfte. De kom oinbjudna med illvilja och hat.
Detta är Guds gåvor till oss. Det här är Hans ord.
Och dessa förträffliga män är Hans ambassadörer.
Tretton århundraden av kontroll och förtryck-
-ser på oss genom gallret.
Vi tycker inte om lidande. Men vi gör vad vi måste för att skapa trygghet.
Smittan, den kristna sjukan, sänd av er Gud för att härja Hans eget folk.
När ert kristna blod spills hålls smittan stången.
- Tror ni på denna hädiska smörja? - Döda oss nu, din hynda.
Ni ska få en chans att överleva.
Förneka er hämndlystna gud, så blir ni fria.
- Stå fast vid honom, och ni ska dö. - Ingen av oss böjer sig för dig.
Jag dör hellre.
Vem vill leva?
- Du? - Som Ulric dör jag hellre.
Välj ut en.
Du kommer att förneka Gud.
Det blir mig ett nöje att ligga med din mor i helvetet.
Min mor lever. Men hon uppskattar inte soldaters sällskap.
Kom an. Kom an, bara.
- Dö väl, min vän. - Det ska jag allt.
Kom an!
Mitt hjärtas dam och jag vi levde uti synd
Nu mitt hjärtas dam har hud så svart och ful
Mitt hjärtas dam och jag vår kärlek fylld av mod
Men nu mitt hjärtas dam gått mot en tidig död
- Mitt hjärtas dam och jag... - Du ska få veta vad smärta vill säga.
Det finns inget ni kan lära mig om smärta.
Titta inte. Titta inte! Titta bort.
Blod av vårt blod. Oheliga gudomliga treenighet.
Vi offrar detta lamm till slakt.
Så att döden hålls på avstånd.
Det kristna blodet, härsket och sjukt-
-ska drypa ned i vårt kärr.
Din hynda. Jag ska döda dig, din hynda!
Jag ska skära dig i småbitar! Hör du?
Jag ska skära dig i småbitar!
Välj ut en till.
Jag vill förneka Gud.
Nej, det gör du inte! Lämnar du buren dödar jag dig med mina egna händer!
Swire. Gör du det kommer du att brinna i helvetet.
- Jag återvänder och släpper ut er. - Du kommer att brinna i helvetet.
- De kommer att döda dig. - Gör det inte!
Jag svär vid Gud att de kommer att döda dig.
Jag svär vid Gud! Jag svär vid Gud att de kommer att döda dig!
Gud, vik hädan. Jag förnekar Dig evinnerligen.
Gud, vik hädan.
Jag förnekar Dig evinnerligen.
- Helige ande, vik hädan evinnerligen. - Helige ande, vik hädan evinnerligen.
Kristus, vik hädan evinnerligen.
De falska gudarna har förkastats.
Gud är borta.
Den helige ande är borta.
Kristus är borta.
De här männen eskorterar dig till byns utkant. Du är fri att gå.
Vart ska vi? Vart ska vi?
Vart ska vi!
Osmund. Du kommer att förneka Gud.
Låt pojken vara. Låt honom vara!
Låt pojken vara, och ta en man!
Han är bara en pojke!
Han är bara en pojke! En pojke!
Denne munk kom för att återställa vår tro.
I dag ska han själv överge sin tro.
Inne i huset finns hans älskade. Jag återuppväckte henne åt honom.
- Gud, jag är död. Jag är i helvetet. - Nej. Helvetet finns bortom kärret.
Kom och bo här med oss.
Lev med kvinnan du älskar.
Här finns ingen ilska, ingen smitta. Och ingen gud.
Varför gör du så här mot mig?
För att jag tycker om dig.
Förneka Gud, så får ni vara tillsammans.
Gå dit.
Osmund. Osmund!
Låt dig inte frestas. Det är inte hon. Det är inte hon!
Osmund! Osmund!
Averill...
Nej, kom här.
Nej. Nej, Averill.
Se på mig, Averill.
Allt är bra.
Du är hos Gud.
Och mycket snart är jag hos dig, det lovar jag.
Det lovar jag.
Jag älskar dig, Averill.
In Nomine Patris, et Filii, et Spiritus Sancti. Amen.
Averill är hos Gud.
Och det är jag med.
Detta bevisar deras grymhet. Även deras älskade slaktas i Guds namn.
Pojken förnekar inte Gud. Han förnekar inte Gud.
Du har ingen makt här! Du har ingen makt här!
Hob! Korsfäst dem alla.
Ni kan inte slita en Guds man från sin tro.
Jag räds dig inte. Varken dig eller din hädiske knähund.
Är du klar?
Ta ut hästarna.
Korsfäst oss, och ni ska skonas.
- Det är er häxas troslära. - Du kom till oss med död.
För en gångs skull talar du sanning. Vi kom med död.
Hon kan inte skydda er från Guds vrede.
Ångra er, innan det är för sent.
Rör på er!
Ångra er!
Du ska förneka Gud.
Aldrig.
Nej! Nej!
Aldrig.
- Förneka Gud. - Nej!
Aldrig.
Nej!
Sluta!
Låt mig se pojken.
Du gjorde bra ifrån dig.
Se så. Se så!
De kommer att dö för Guds hand allihop.
Öppna min skjorta.
Jag är döden.
Hämnden är min.
Guds vrede slår ned på er!
Gud är återställd.
Rör på er!
Var är du?
- Nej! - Amen.
Nej!
- Helvetet väntar dig. - Helvetet finns inte.
- Himlen vill inte ha dig. - Himlen finns inte.
Varför? Varför följde du henne?
För att hon var vacker.
Och verklig.
Det här är verkligt.
Gud finns inte.
Var är du?
Du ska inte döda. Minns du?
Minns du?
Averill var i skärselden!
Kanske enligt din sjuka uppfattning. Men tänk om Averill aldrig var död?
Vi hittade henne skadad, men vid liv.
Det är inte sant.
Jo, Osmund. Averill var aldrig död. Hon levde.
Jag drogade henne.
- Jag drogade henne. - Nej...
Nej... Nej, nej.
Varför gjorde du så? Varför begravde du henne?
För att folk behöver mirakel. Och de dyrkar de som utför miraklen.
Folket i den här byn trodde på mig. Du med.
- Averill var död! - Du dödade henne.
Averill var död.
Averill var...
Hon var död.
Återuppväck henne!
Jag ber dig, återuppväck henne.
Nej, det kan jag inte. Be till din gud.
Så får vise vad han kan göra.
Averill var...
Hon var...
Det är inte vackert eller upplyftande att återbörda folk till Gud.
Det finns ingen plats i himlen för de som dödar.
Smittan hade inget högre syfte.
Och de som överlevde våra svärd föll snart till föga för dess lie.
De skyddades inte av häxan. De var bara isolerade.
Så snart smittan korsat kärret dödade den dem med.
Osmund.
Vi är framme.
Osmund.
Det är ett mirakel att du har återvänt oskadd.
Vem är det?
Andebesvärjaren som jag ska överlämna till biskopen.
Här. Så ja.
- Hur många av er återstår? - Tillräckligt många.
- Se till honom. - Det behövs inte.
Han är tillbaka hos Gud.
Jag såg honom aldrig mer. Men jag hörde historier.
Mörka historier.
Under åren som följde blev Osmunds hjärta kallt.
I skuggan av hans sorg, fanns hatet.
I Guds namn tog han till svärdet.
Och hämnd blev hans troslära.
Kan jag hjälpa till?
Snälla... Snälla...
Jag har inget gjort.
Snälla. Snälla.
Ni har tagit fel kvinna.
Jag vill att hon erkänner men jag vill ha henne i livet.
Snälla...
Osmund.
Hon erkänner inte. Är du säker på att hon är en häxa?
Var är hon?
Det sägs att han fann häxan. Att han torterade henne och brände henne.
Men det sägs också att det aldrig var hon.
Han såg bara hennes skuld i den anklagades ögon.
Jag vill gärna tro att han fann frid.
Att han ännu kunde se skönheten i världen.
Och godheten.
Subrip: TomTen
Översättning: Elisabeth Enström www.broadcasttext.com