ADÈLE BLANC-SEC
În această poveste, Ferdinand Choupard este un personaj secundar.
Totuşi, cu el începe aventura aceasta,
pe când se întoarce liniştit acasă, după ce jucase cărți,
sorbind un minunat whisky vechi de 12 ani.
Suntem pe 4 noiembrie 1911 şi e unu noaptea.
Străzile sunt goale şi s-a lăsat frigul.
Totuşi, în acelaşi timp, la exact 953 m de strada Rivoli,
viața se trăia din plin.
Pe scenă, Nicole Gambert, zisă Nini Gambe-fine,
dansa cu foc
în fața unui public entuziast, care nu-şi refuza nicio plăcere.
Bravo !
Seară de seară, triumful se repeta.
Din partea domnului de colo !
Şi seară de seară, de o lună aproape,
Raymond Pointrenaud, fost prefect în Lorgne,
venea să-şi serbeze numirea pariziană, ca secretar de stat la Afaceri Externe.
În acest timp,
Ferdinand Choupard nu străbătuse decât cei 280 m care despart Concorde
de Piața Piramidelor.
Nu face pe mironosița ! Precis ai mai văzut şi altele.
Dumnezeule !
Viziunile lui Ferdinand Choupard nu erau decât un efect optic.
De fapt, acele lumini diabolice
proveneau din apartamentul profesorului Marie-Joseph Esperandieu.
Eminentul om de ştiință, specialist în Egiptul Antic,
îşi luase licența în fizică la 16 ani.
Cercetările sale atingeau apogeul 35 de ani mai târziu,
sub forma unei cărți cu titlu evocator:
"Există viață după moarte ?"
În acelaşi moment, de cealaltă parte a Senei,
întrebarea aceasta părea să-şi fi găsit de mult răspunsul.
Totuşi, la primul etaj,
o ființă avea să busculeze toate legile ştiinței şi ale rațiunii,
dând, în sfârşit, un răspuns cercetătorului nostru.
Pe când cea mai incredibilă experiență de la începutul secolului
se desfăşoară sub ochii noştri,
ochii inspectorului Albert Caponi rămân închişi cu hotărâre.
Evident, dacă amicul nostru ar fi văzut pterodactilul
trecând pe sub fereastra sa,
cursul istoriei ar fi fost cu totul altul.
Dar, deocamdată, nimeni nu-i putea reproşa moțăiala inspectorului,
care, prin loialitate şi perseverență, obținuse un mare număr de distincții.
mai ales medalia de merit,
ce-i fu atribuită pentru elucidarea cu succes
a misterului disparițiilor de la Azilul din Dreux,
medalie primită pe 28 august 1907
din mâna prefectului din Lorgne, Raymond Pointrenaud.
Raymond, opriți ! Ce faceți ?
Lăsați-mi păsărica să se aşeze pe crengile dv...
Raymond, opriți-vă ! Mă vrăjiți ! Poezia mă excită mai mult ca orice.
- Adevărat ? - Da.
În timp ce noaptea se topeşte,
seva urcă pe ramura ce stă să înflorească,
iar păsărica va ieşi în curând !
Ordine, te rog ! Ține drumul drept !
Caponi, ascult !
Caponi, vă ascult.
Cum aşa, în Sena ?!
- Doamne ! - Doamne !
Doamne !
Ajută-mă să-mi găsesc cuvintele !
Acest tânăr e şi el om de ştiință,
unul modest, desigur, căci e un simplu asistent
care lucrează de un an la Jardin des Plantes.
Se numeşte Zborowsky şi are 23 de ani. Dar ştiința nu este unica sa pasiune.
Mai are una, mult mai acaparatoare.
Dragă domnişoară Adèle...
Şi dacă e măritată ? Sau mai rău... Văduvă ?
Da, a doua sa pasiune e iubirea necondiționată
pentru domnişoara Adèle Blanc-Sec,
pasiune pe care ea o stârnise pronunțând câteva cuvinte...
- Pentru cine ? - Zborovo...
- Borovo... Boromo... - Eventual, un prenume ?
- Da. - Şi anume ?
- Andrej, cu J, ca "jardinieră". - Mereu mi-am dorit aşa ceva.
O jardinieră.
Pentru Andrej, cu J...
Mulțumesc !
Andrej Zborowsky era pierdut pentru ştiință.
Cât despre Adèle Blanc-Sec, al cărei umor nu poate să vă fi scăpat,
ea plecase deja spre noi aventuri
mult mai puțin monstruoase şi mult mai îndepărtate,
căci editorul o trimisese în Peru, ca să afle secretele ultimilor incaşi.
Trebuie să ştiți un lucru despre Adèle Blanc-Sec,
dacă vreți să înțelegeți personajul.
Ea îşi asculta întotdeauna instinctul şi niciodată editorul.
Aziz, câte ore mai sunt până la locul de întâlnire ?
Pe căldura asta, cel puțin şase ore, dră Adèle.
Foarte bine ! La drum !
- Cum se zice "mişcă" în arabă ? -Yalla, dră Adèle.
Yalla !
Dar "mişcă sau te tai rondele" ?
Stop !
Pe aici ?
- Aşa cred. - Foarte bine !
Poftiți ! Trebuie să beți multă apă pe căldura asta.
Sunt cei doi despre care v-am vorbit.
- Un ceai înainte de marele salt ? - Am mutră de băutor de ceai ?
- Asta e sala mormântului ? - Nu încă.
E sala de îmbălsămare, unde se pregăteau mumiile.
Corpurile erau golite pe altarul ăsta,
iar organele erau aruncate în ulcelele astea.
Apoi, le făceau toaleta, le pudrau, le machiau şi le îmbrăcau.
- Şi asta... Pentru ce era ? - Pentru costume pe măsură.
Corpul era pus aici,
iar maşinăria îl învelea automat în 20 de straturi de bandaje.
Să nu uităm de ulei, care era pulverizat după fiecare strat.
- Ce ulei e ăsta ? - Habar n-am. Oricum, conservă.
Am găsit !
Da, aici e. Domnilor, scoateți-vă comorile !
Moartea...
... e singura cale...
... ce duce...
... către naştere !
Călătoria se sfârşeşte aici, scumpă gazelă !
Ca să-ți mulțumim pentru cooperare, îți cruțăm viața. Hai, şterge-o !
Credeam că egiptenii-s mai ospitalieri.
Da, dar el nu e egiptean.
Bine ! Solul e îmbibat de un amestec de petrol şi ulei foarte inflamabil.
Intrați în tunelul ăsta fie şi cu un chibrit,
şi vă promit un foc de artificii !
Dați un semn când micul dv. club de gentilomi va fi redeschis femeilor.
Pardon !
Cum ziceam...
Domnişoară !
După deliberare, va acceptăm candidatura.
Mda, permiteți-mi să-mi rezerv emoțiile.
Asta am făcut-o...
O clipă, fluturaş ! Unde ai învățat toate astea ?
Sunt numai două căi: să fii egiptean sau să înveți să citeşti.
Incredibil !
Allah e mare !
Iată omul pe care-l căutam.
Haide, sunt acolo !
Domnişoară, chiar şi fără piatră e foarte greu.
Cum îl vom scoate prin puț ?
În morminte ca astea, există mereu o cale de intrare şi una de ieşire.
- Caut-o ! - Da, domnişoară Adèle.
Deschide-l !
Violarea sarcofagului unui faraon e un sacrilegiu.
- Poți fi spânzurată pentru asta. - Şi dacă-i furi aurul ?
- Care e pedeapsa ? - Niciuna.
Păzeşte-te, vrăjitoareo ! Nu plec de aici fără aurul meu.
Mă tem că aşa va fi.
Vezi ? Banii nu cumpără fericirea, Aziz. Deschide-l !
- Ăsta-i faraonul tău ? - Nu, un doctor.
Nu mişca !
De vreți să-l consultați, mă tem că e cam târziu.
În schimb, ştiu eu un institut în Cairo,
unde medicii vor fi încântați să vă examineze.
Mă simt perfect, mulțumesc !
Cu excepția temporarei senzații de greață...
O reacție obişnuită la vederea dv., profesore.
Umorul dv. rămâne la fel de caustic, dragă Adèle. O s-aveți nevoie de el.
Iar acum puteți să-mi explicați
de ce o mare jurnalistă ca dv. se află aici, jefuind morminte ?
- Nu jefuiesc, împrumut. - Desigur.
Îl scoateți la o mică plimbare, ca să mai ia aer...
Patmosis era profesor în medicină, doctorul personal al lui Ramses II,
cel mai bun practician al Egiptului. Cunoştințele sale erau nelimitate !
Şi exact de cunoştințele sale am nevoie.
- Pentru a însănătoşi umanitatea ? - Nu, doar pe sora mea. E bolnavă.
Iată o intenție mişcătoare.
Dar nu v-a trecut prin cap că profesorul dv. e... mort ?
Am remarcat. Mulțumesc !
Cum intenționați să-l resuscitați ?
Îmi permiteți ?
Bătrânul zănatic de Esperandieu ? De-abia e capabil să plimbe un scaun !
Va fi mort cu mult înainte de a resuscita mumia asta veche !
Controlează-ți limbajul !
După cartea asta, mumiile aud totul şi detestă lipsa de respect.
Mă speriați !
După "Monstrul din Ghețar", vine "Moroiul de nisip" !
Şi păzea, că e mizantrop !
Draga mea, Adèle, mărturisesc că sunt printre cei mai avizi cititori ai dv.,
dar povestea asta e, de departe, cea mai ridicolă din câte ați înşirat.
Luați-o !
- Ai găsit ieşirea ? - Am verificat fiecare zid. Nimic !
- Dacă nu e pe laturi, e în centru. - În centru e doar mormântul.
Vezi ? Ai găsit-o !
Haide ! Grăbeşte-te !
Mocirlă afurisită !
Cunoaşteți soarta rezervată profanatorilor de morminte ?
- Spânzurătoarea ! - Doar pentru localnici.
Străinii au parte de mai mult respect şi de o moarte rapidă.
Mai protocolar, dar mult mai puțin dureros.
Domn'şoară ! Domn'şoară...
O ultimă dorință, poate ?
Ştiu că dăunează sănătății, dar aş fuma o țigară.
De ce nu ? Nu asta vă va ucide.
Mulțumesc !
- E magnifică. - Da.
- Se poate ? - Da.
- Un dar, presupun... - O amintire, mai degrabă.
Tata, înainte de a muri...
E mai bine aşa. De câte ori o folosesc, mă gândesc la el.
- Aş dori să vă las şi eu un suvenir. - Da ?
Aşa, de câte ori îl folosiți, vă veți gândi la mine.
În brațele mele !
Iertați-mi brusca intimitate !
Scuzați-mă, domnule ! Cairo ?
Mulțumesc !
Îmi permiteți ?
Puneți-l pe masă !
Calmați-vă ! Uşurel, uşurel... Avem noi grijă de dv.
Oxigen !
Calm, profesore !
Aproape am reuşit.
- O omor ! - Oxigen !
- O omor ! - Respirați !
Respirați !
Suflați !
50 !
Cum să cred poveştile dv. când aveți 50% alcool în aerul expirat ?
Jur că e adevărat, comisare !
- Inspector ! - Inspector, da.
Pasărea s-a năpustit asupra maşinii şi a făcut-o bucăți cu ciocul.
- Şi prefo... Prefectul Poitreneaud... - Fostul prefect !
Alături, era o tânără în ținută... sumară.
O tânără în ținută sumară ?
Cu Pointrenaud, fondatorul "Ajutorului Creştin" ? I-auzi !
Întocmai, dar i-am văzut ! Cu ochii mei !
Ca şi pe Ioana d'Arc arzând a doua oară !
Şefu', şefu' !
Erau trei persoane în maşină. Am reuşit să le identificăm.
Pointrenaud, şoferul său şi...
- Dumnezeule mare ! - De două ore vă spun.
- În celulă cu el ! - Dar n-am făcut nimic !
- Hai ! - Păsăroiul ăla e de vină !
Eu voiam doar să ajung acasă.
Domnilor, până vom afla mai multe despre circumstanțele acestei drame,
contez pe dv. că dosarul va rămâne... confidențial.
Desigur, şefu' !
- Niciun cuvânt presei ! - Nu.
Prefectul şi dansatoarea ! Dansul infernal !
Cumpărați "Micul parizian" !
Pasărea gigant terorizează capitala !
Cumpărați "Micul parizian" !
Monstrul a ucis prefectul ! Ce face poliția ? Luați "Jurnalul" !
Zece bani, domnule.
Monstrul a ucis prefectul ! Ce face poliția ?
Luați "Jurnalul" !
Povestea asta cu pterodactilul e grotescă !
Ar face orice ca să-şi vândă fițuica ! Până şi "Galul" se bagă în asta.
- Vor stârni panică, atâta tot ! - Foarte probabil.
Numai asta se discută în cafenele.
Sunați-o pe soția bietului Pointrenaud şi transmiteți-i condoleanțele mele.
Da, domnule preşedinte.
Un prefect cu o dansatoare, treacă ! Dar un pterodactil în secolul XX ?!
M-ați chemat, dle preşedinte ?
Da ! Sună la Interne !
Da ?
- Respectele mele ! - Spuneți-mi, Georges !
Afacerea cu pterodactilul îmi pare gravă.
Poate fi un grup de anarhişti care vrea să ne destabilizeze.
Faceți ce e necesar şi țineți-mă la curent !
Contați pe mine, dle preşedinte. Sunați-l pe prefect.
Da ? Domnule ministru...
Scumpul meu, afacerea cu pterodactilul trenează.
Preşedintele vrea rezultate înainte de sfârşitul săptămânii.
Voi face ce e necesar, dle ministru. Legătura la Quai des Orfevres !
Da ?
Dugommier, cine se ocupă de afacerea cu pterodactilul ?
Comisarul Piază-Rea.
Cu un nume ca ăsta, nu-i de mirare că ancheta stagnează.
Găsiți un om mai energic. Un as !
Şi dați-i 72 de ore ca să-mi aducă rezultate.
Mă ocup imediat, dle comisar principal. Găsiți-mi-l pe Cheval !
Da ?
Cazul trebuie clasat cât mai repede. Mişcați-vă ! Aveți 48 de ore.
E ca şi făcut, dle comisar divizionar.
Ce balamuc !
- Caponi, vă ascult. - Aici, Cheval.
- Respectele mele, dle comisar. - Vă dau cazul pterodactilului.
Nu mă dezamăgiți. E în joc reputația instituției.
- Mă voi strădui, domnule. - Aveți 24 de ore.
24... Mulțumesc, domnule !
De unde o fi ieşit animalul ăsta ?
Priveşte !
- Înainte nu era aşa. - Sigur că nu, Andrej !
Mă ocup de oul ăsta de când a sosit.
Ce s-a întâmplat ?
Ieri-dimineață, paznicul a văzut că geamul e spart.
A pus-o în seama unui vizitator imprudent.
- Pur şi simplu, a înlocuit geamul. - Oamenii sunt foarte neglijenți...
Afacerea e mai complicată, Andrej. Priveşte cu atenție resturile.
Cele mai multe sunt încă legate de membrana amniotică,
ca şi cum forța care a crăpat oul ar fi venit...
- Dinăuntru ? - Exact.
- Dar asta ar însemna că puiul... - A ieşit din ou, Zborowsky.
După sute de milioane de ani de gestație,
a ieşit din ou şi şi-a luat zborul.
Pe acolo !
Atunci, poate avea legătură cu pterodactilul din presă ?
Zborowsky, ai fi fost bun de polițist.
- Dle profesor Menard ? - Da !
- Inspectorul Caponi. - Ce pot face pentru dv. ?
Mă ocup de cazul "petrodactilului".
- Pterodactil ! - Aşa am zis şi eu.
Cum aveți o grămadă de oase vechi, m-am gândit că-mi puteți da informații.
Cunoştințele mele se limitează la cretacic.
Vă sugerez să mergeți la un specialist în jurasic.
Am 24 de ore ca să rezolv cazul. N-am timp să vizitez Munții Jura.
Permiteți-mi să vă găsesc un specialist în Paris.
Foarte amabil !
Ia zi...
Din oul ăla...
Mi-aş face ditamai omleta, nu ?
Vă rog să mă urmați !
Bine ! Vă voi ține la curent cu ancheta.
Prea amabil...
La revedere !
Vino !
Nu te teme ! Vino ! Vino ! Uite ce ți-am adus !
E bun...
Vino !
- Gata, şefu' ! Am ajuns. - Bine. Foarte bine !
Bertrand, adu-mi o cafea neagră şi ceva de ronțăit.
- Nu pot gândi cu stomacul gol. - Bine, şefu' !
Mai vrei ?
Mănâncă, bebeluşul meu, mănâncă !
E bun, copilaş.
- Da ? Ce doriți ? - Inspector Caponi.
Am câteva întrebări pentru dv. legate de "ferodactil".
Pterodactil...
- Mi s-a spus că sunteți specialist. - Da, într-adevăr.
Numai că acum...
- Voiam să m-aşez la masă. - Pică bine. Asta-i specialitatea mea.
Bine. Intrați, vă rog !
- E cam întunecos la dv., aici. - Sunt foarte sensibil la lumină.
Vă rog, luați loc !
Mulțumesc, Jeannot !
Îmi permiteți ? N-am mâncat de două zile.
Vă rog !
- Cu ce pot să vă ajut ? - Vorbiți-mi despre animal.
Ce obiceiuri are, ce mănâncă, unde doarme...
Ştim foarte puțin despre obiceiurile sale.
- Ştim însă că e carnivor. - Îl înțeleg.
Nimic nu se compară cu coastele de vită. În sânge !
- Ce-a fost asta ? - E...
E tucanul.
Continuați, profesore !
Are o deschidere a aripilor de vreo 6 m.
Poate zbura ore întregi,
ca să-şi procure hrana, pe care o aduce la cuib.
- Cum ? Credeți că-s mai mulți ? - Nu, nu ! Nu e decât unul.
Voiam să zic, pe atunci, când se împerecheau,
hrana şi construirea cuibului erau activitățile principale.
Împerecherea avea loc o dată pe an.
Şi, din motive încă neştiute, nu cloceau decât un ou,
ceea ce le explică agresivitatea,
mai ales când era vorba de protejarea singurei...
... unicei progenituri.
Incredibil !
Şefu', tucanul e...
E din cauza oului !
N-a suportat.
Umflați-l pe nebun ! Arestați-l !
- Regret ! - Un hamal ?
N-aş zice nu.
Adèle !
Bună seara, Xavier ! Drăguț că ai venit să mă întâmpini !
Draga mea Adèle,
de vreau să-mi păstrez speranța de a vă vedea între două călătorii,
sunt obligat să frecventez porturile şi gările.
Bravo !
- Uşor ! E fragil ! - Da, doamnă.
28, Rue du Four, vă rog.
Ei bine ? Peru ?
- Departe. Foarte departe ! - Şi mai ales foarte sus.
Întocmai !
- Ai reuşit să urci pe Machu Picchu ? - În fiecare dimineață.
Fiecare dimineață !
Nu-s prea indiscret dacă întreb ce comoară ne-ați adus în cutia aia ?
Un fluier. Din Anzi. Model mare.
- Atât ? - Un fluier sacru !
L-am smuls din mormântul regal al ultimei căpetenii incaşe.
- Nu ! - Da !
Se zice că e mortală pentru cine nu ştie să cânte.
- Nu v-atingeți de ea ! - Desigur !
Domnule, am luat un taxi, nu o cameră la hotel.
Ba pardon, domnişorică,
dar afurisita de trăsură a blocat ieşirea.
Când se vor hotărî să interzică odată caii în Paris ?
Suntem totuşi în secolul XX !
Mişcă-te sau te decupez rondele !
Şi în afară de asta ? Cum merge ?
Dră Adèle, ce porcărie ați mai adus de data asta ?
Miranda, ai grijă la limbaj şi ajută-mă cu bagajele.
Se vede că nu dv. faceți menajul.
Sunt drăguțe relicvele dv., dar atrag praful mai rău ca orice !
De ăsta mă ocup eu personal. Promit !
- Ce-i cu atâtea scrisori ? - Tânărul de la Jardin des Plantes.
V-a trimis o scrisoare pe zi,
mai puțin luni, când trimite două, ca să compenseze pentru duminică.
Îmi aminteşte de tinerețe, în Andaluzia, în familia maică-mii.
Era un tânăr picador, la fel de puternic ca taurii săi...
- În rest, totul a fost bine ? - Da. A fost foarte cuminte.
Dar mănâncă tot mai puțin.
Trebuie să facem ceva, altfel, va ajunge un schelet.
Da, ne vom ocupa de ea. Mulțumesc, Miranda !
Pentru răbdare, pentru disponibilitate şi mai ales pentru sfaturi !
Deci domnişoara refuză să mănânce ?
Uită-te la tine ! N-ai mină bună. O să-ți dau cu puțin ruj.
Oricum, eşti la fel de frumoasă.
Sper că Miranda nu te-a plictisit cu Andaluzia ei.
Eu am fost în Egipt şi ți-am adus o surpriză.
Ți-l prezint pe Patmosis,
medicul personal al lui Ramses II, mare faraon !
În medicină, erau foarte avansați.
Tehnica lor de conservare e dovada perfectă.
Până în prezent, n-au fost egalați.
Cu toate secretele sale, sunt sigură că te vom pune pe picioare.
Mă rog... Îndată ce-l găsesc pe cel care-l poate readuce la viață.
Domnule ?
Sunt surprins, dră Blanc-Sec.
Mă pregăteam să vă strecor un bilet sub uşă. Nu ştiam că v-ați întors.
Şi eu mă pregăteam să plec.
- Atunci, nu vă rețin. - Asta mai lipsea !
Poftiți !
Sper că sunt numerotate, altfel, le încurc, cu atâtea misive.
Uitați-le pe restul !
Adică le puteți citi mai târziu, dar asta e cea mai importantă.
Bine ! În acest caz, o pun peste grămadă şi o voi citi în baie.
- Da ? - Îmi citesc toate scrisorile în baie.
Esperandieu, condamnat la moarte
- E frumos la dv. - Ce ?
- Adică e frumos decorat. - Ce-i chestia cu pterodactilul ?
- Chiar despre asta voiam să vă... - Unde-s ținuți condamnații la moarte ?
La Santé...
Dră Blanc-Sec, pot face ceva pentru dv. ?
Da, beți în sănătatea mea !
Esperandieu, vă caută avocatul dv.
Clientul dv., domnule !
Domnişoară Blanc-Sec ?
- Ce faceți aici ? - Profesore, ascultați-mă !
- Am găsit mumia lui Patmosis. - Imposibil !
Imposibil, dar tot am reuşit. Nu mă întrebați cum !
- Unde e acum ? - Acasă la mine.
Numai pe dv. vă aşteaptă ca să se trezească.
Dragă Adèle, mă tem că va trebui să aştepte un alt prinț,
căci nu văd cum aş putea ieşi de aici.
În plus, spiritul meu e complet ocupat cu controlarea animalului.
- Pterodactilul ? - Da.
Am vrut să-mi îmbunătățesc tehnica, în aşteptarea dv.
Am reuşit să dau viață acestui ou vechi de 135 de milioane de ani.
Perfect ! Dacă ați înviat un pterodactil,
nu vă speriați de o mumie de 4 000 de ani.
Se poate, dar animalul mă epuizează.
Cum ațipesc, îşi regăseşte instinctul şi începe să ucidă.
- Trebuie să-l împiedic. - Da !
Mai întâi, ne ocupăm de sora mea, apoi, de animăluțul dv.
N-am nimic împotrivă, dar cum vreți să mă scoateți de aici ?
Aveți încredere în avocatul dv.
- Domnule ? - Vreau să-mi văd clientul.
Marie-Joseph Esperandieu.
Domnule Saint-Hubert, un comentariu, vă rugăm !
Saint-Hubert !
- Țineți departe jurnaliştii ! Hai ! - Domnule !
- Domnule, vă rog ! - Vă rog ! Calmați-vă !
Lăsați-l să vorbească.
Mi-am scurtat călătoria în Africa la cererea guvernului.
Am fost însărcinat să distrug acest pterodactil.
E o mare onoare pentru mine să-mi pun talentul în slujba Franței.
Dle Saint-Hubert, cum intenționați să procedați ?
Mai întâi, trebuie reperat animalul,
ca să-i studiem comportamentul, să-i înțelegem obiceiurile.
- Dar cum îl veți găsi ? - Pur şi simplu, luând... altitudine.
- Ce avem bun azi ? - Porumbei.
- Bertrand, îmi salvezi viața. - Cu plăcere, şefu' !
Micuțule, arată-te !
- E aici, Caponi, îl simt ! - Minunat !
Pero-pte... Petro... Prato... Pratodactilul...
- Ce e asta ? - Oaie ! Asta e !
- Serios ? - Afirmativ ! 100%.
Crede-mă, mă pricep la bălegar. E cel mai bun mod de a urmări animalul.
Ne dă indicii despre obiceiurile sale. Facem progrese, Caponi. Progrese !
Cu atât mai bine.
Pe fundul vasului e o insignă.
Vă numiți Armand Petit-Blanchard, sunteți şeful bucătarilor.
- Armand şi mai cum ? - Petit-Blanchard, am zis !
Mi-am lăsat insigna în dulap ca în fiecare seară,
iar de dimineață dispăruse.
- Nu m-atingeți ! - Şterge-o !
Bun ! Îmi trebuie un plan mai bun.
- Scuze, nu mai am carne în aspic. - Nicio problemă.
- Caponi ! - Da ?
Dacă nu mă-nşel, sunt doar trei locuri unde animalul poate găsi oi.
Păşunile din Montmartre în nord,
expoziția colonială din Vincennes, în est,
şi Jardin des Plantes, în centru.
- Aşa e. - Atunci, la drum !
Cu Dumnezeu înainte !
Mulțumesc, fiul meu.
Jos labele !
Grăbiți-vă ! Plecăm !
Cum ar zice tata, bătălia devine interesantă când pare pierdută.
Curaj !
Fermierul e sigur. Şi-a numărat oile de două ori.
- Nu lipseşte niciuna. - Perfect ! La Vincennes !
- Oaia mea ! - Îmi pare rău...
- S-a descărcat singură. - Bertrand... Un veterinar.
Celula 28. Pentru injecție.
Regret !
Profesore !
Profesore ! Hai, treziți-vă ! E timpul !
Sunteți amabilă să veniți mai târziu ? Sunt foarte obosit acum.
Asta le-ntrece pe toate !
Şase capre din Poitou, patru capre-negre din Vanoise,
cincisprezece oi din Larzac şi...
Nouă, zece, doisprezece mufloni din Jura !
- Jura ? - Ies la numărătoare.
- Toate prezente la apel ! - Bine !
Ne-a mai rămas Jardin des Plantes. Se strânge lațul, Caponi.
Începem asaltul mâine-dimineață, în zori !
Dle caporal !
- Schimb de gardă ! - Nu mă plâng.
Succes !
Sper că ați dormit bine. Acum e musai să plecăm !
- Ce căutați aici ? - Credeți-mă, n-a fost alegerea mea.
- Unde e profesorul ? - L-au transferat în timpul nopții.
Aşa fac mereu înaintea execuției.
- Execuție ?! - Da. Va fi ghilotinat mâine, în zori.
- Nu se poate ! - Din păcate, da.
- Doar dacă nu va fi grațiat. - Grațiat ?
Da.
Ține ! Te grațiez eu.
Hai, aport !
Bravo, Nelson !
- Domnule preşedinte... - Da ?
Dra Blanc-Sec e aici.
- Nu are nimic la ea. - Cum adică n-are nimic ?
Adică am controlat-o. N-are arme.
Du-te !
Hai, Nelson, vino ! Bravo !
- Draga mea dră Blanc-Sec ! - Dle preşedinte !
Ştiți că am amintiri emoționante de la discuția cu dv.
- Când a fost asta ? - Pe 18 ianuarie 1906.
A doua zi după alegerea dv.
Îmi amintesc. Era primul meu interviu.
Şi ultimul la care am râs atât de mult.
- Da, eram teribilă ! - Erați fermecătoare.
Deci ce pot face pentru dv. ?
De la alegeri, ați criticat continuu pedeapsa cu moartea.
Da, am grațiat 17 oameni de la începutul mandatului.
Chiar aşa ! Vă rog să mai grațiați unul.
Pe profesorul Esperandieu, care va fi executat mâine-dimineață.
- E nevinovat. - Cunosc cazul.
Dar avem totuşi trei victime, dintre care un prefect.
Dar nu el i-a ucis, ci bestia aia preistorică.
Numai profesorul o poate controla.
Fără el, numai Dumnezeu ştie câte victime vor mai fi !
Dragă domnişoară, cei mai buni oameni se ocupă de cazul ăsta.
Am apelat chiar la un profesionist venit special din Africa
ca să se ocupe de animal.
Nelson ! Ține ! Adu mingea !
Dle preşedinte, Esperandieu e un mare profesor.
Cercetările sale contribuie zilnic la progresul ştiinței.
Dacă-i luați viața,
îi condamnați pe toți cei pe care i-ar fi putut salva.
- Promit să mă gândesc. - Mulțumesc, dle preşedinte !
Nelson, ce-i cu tine azi ? Mingea ta e acolo !
Vino ! Hai, vino să vezi !
Tu ce mai ai ? Ți-a apărut Sfânta Fecioară ?
Vezi ? Mingea ta e aici ! Hai, vino să iei mingea.
Vino după minge ! Vino, Nelson !
Hai, vino după minge ! Nelson !
Vino şi ia mingea !
Nu ! Dle preşedinte !
La pământ !
Regret !
- La o parte ! - Ia-ți labele de pe mine !
- Veniți ! - Lasă-mă !
- Sunteți rănit, domnule ? - N-am nimic.
- Vă avertizez: ştiu jiu-jitsu. - Nelson !
Lăsați-mă, sau vă dau în judecată !
Nelson !
Găsiți-mi-l pe Nelson !
- Cască ochii, Caponi ! - Amândoi sunt holbați, credeți-mă !
Vigilența şi răbdarea sunt atuurile vânătorilor.
Saint-Hubert, pot lipsi un minut ? Cât să mă hrănesc...
Exclus ! Suntem la război, prietene.
Odată, am urmărit un tigru ce se refugiase într-un templu bengalez.
Am postit trei zile.
Trei zile ?!
Da.
Incredibil !
Cum ai reuşit ?
Am început prin a citi toate cărțile din bibliotecă,
şi mi s-a confirmat că animalul are o natură sedentară.
Aşa că mi-a venit ideea să strâng toate fragmentele oului său
şi să le aşez într-un loc ferit.
Apoi, am împrăştiat câteva bucăți de carne de vită,
alese cu grijă, ca să nu ne decimeze turma de mufloni corsicani.
- Zborowsky... Eşti un geniu ! - Nu e mare lucru. Simplă intuiție.
Cu o intuiție ca asta,
cred că faci ravagii printre femei, tânărul meu prieten !
Depinde de femei.
- Adèle... Un "el" sau doi ? - Aş vrea eu, dar poligamia e ilegală.
- Poligamia ?! - Adèle ! A-d-e-l-e.
Blanc-Sec. Ca vinul. Pe ăsta trebuie să-l ştiți.
- Da, asta ştiu. - Ce baftă pe mine !
Bun, deci să re-reluăm !
Sora mea fiind bolnavă, am plecat în Egipt, nu Peru,
să găsesc un doctor, Patmosis, un tip fermecător, dar mumificat.
Aici intervine Esperandieu, care trebuia să-l readucă la viață,
nu pe afurisitul de pterodactil, pe care mai bine îl lăsa să doarmă,
căci el i-a atacat pe preşedinte şi pe bietul lui animăluț.
- Ptero... - Nu, ăla e animalul.
Animăluțul e cățelul.
În fața atacului iminent, îmi adun tot curajul,
deschid brațele şi sar pe preşedinte.
Eroic, dar şi calculat, căci speram să-l conving
să-l grațieze pe profesor ca să-l învie pe doctor ca să-mi salvez sora.
Dar oamenii dv. au crezut că voiam să-l atac.
Pe cuvânt ! Am eu mutră de terorist ?
Nu.
Bilanț: pasărea e liberă, şi cățelul o mierleşte.
- O mierleşte... - E clar ? Pot pleca acasă ?
Da. Totuşi, există un detaliu care îmi scapă...
Care ?
Al cui... Al cui... Al cui e câinele ăsta ?
Poate să-mi ia cineva depoziția în alt limbaj decât morse ?
Altfel, ne prinde noaptea aici.
Îi salvez viața preşedintelui, şi aşa îmi mulțumiți ?!
Mocofanilor !
N-a mers chiar cum am plănuit, surioară.
Şi...
Am nevoie de o baie ca să-mi pun ordine în idei.
Regret că v-am deranjat degeaba.
Sincer !
Dar tot e mai bine aici, cu ochii după fete,
decât în cavoul dv., nu ?
Zborowsky...
Doamne !
- Da ? - Îmbrățişați-mă !
- Am citit scrisoarea. - Pe care dintre ele ?
Despre pterodactil. Sunteți un geniu, Andrej.
- Să mergem. Taxiul ne aşteaptă jos. - Imediat.
Pe aici !
Vedeți ? Nu v-am mințit.
Incredibil !
- Fiți atentă, dră Adèle ! - Nu vă temeți.
Am îmblânzit şi sălbatici mai cruzi.
Pui-pui-pui...
Dră Adèle !
- Preferă carnea. - Da ?
Ce fraieră !
De unde vii, frumosul meu ?
Nu cu tine vorbeam !
Oricum, tare frumos mai eşti !
De-ai fi la ghiers precum te arăți la pene...
Bun ! E clar că nu-i înrudit cu privighetoarea.
Feriți-vă, dră Adèle ! Probabil că vă crede o capră.
Da' văd că ştiți să vorbiți femeilor, Zborowsky.
Nu asta voiam să spun.
Mai adesea sunt alintată cu nume de păsări.
Da ?
Porumbița mea...
Puişorul meu...
Micuța mea cu pene.
Şi de altfel... Nu cumva îmi vrei penele ?
Eşarfa mea de pene...
Pene de pasăre...
Incredibil !
Aşa, e bine !
Acum că suntem prieteni, vreau să-ți cer o favoare.
- Dră Adèle, doar nu... - Crezi că mă jenez ?
- Dar... Dar... E o nebunie ! - Ba nu.
Nu poate fi mai complicată decât o cămilă.
Ba da...
Atenție, dră Adèle ! Copacul !
Uşurel !
- Aşa ! - Sunteți incredibilă, dră Blanc-Sec.
Dacă am reuşit incredibilul, să încercăm imposibilul.
Yalla !
Iată-ne !
- Pe aici, prieteni ! - Ce emoționant e !
Şi n-ai văzut încă nimic, scumpo !
De altfel, nu clipiți, căci spectacolul e scurt.
V-am preparat o gustare ca să stimulăm apetitul.
- Bravo ! Ține ! Pentru dumneata. - Mulțumesc !
Şampanie ? Iar mă cherchelesc. Pe unde ? Pe aici ?
- La fereastră. - Mulțumesc !
Ce mulțime ! Vedeți că n-am întârziat ?
Doamne !
L-am văzut ! Dar ce cap oribil !
- Nu mă miră că vor să i-l taie. - Charlotte !
A fost din cauza oului.
N-a putut suporta.
Gata ! I-au pus un sac pe cap.
N-am prea înțeles.
De ce a zburat călăul cu un sac pe cap ?
- Acolo ! E acolo ! Caponi ! - Sunt aici !
A înşfăcat un om. Chemați o ambulanță.
- Mă ocup eu de tot. - Imediat !
Imediat...
Păstreaz-o, dragule ! Ai meritat-o !
E careva aici ? Unde suntem ? În iad, nu ?
- Aici sunt ! - Adèle ?!
- Bună ziua ! - Cum e posibil ?
El v-a salvat. Dv. i-ați dat viață, e normal să facă la fel, nu ?
Da.
Ce se întâmplă ? Cine sunt...
- Esperandieu ? - Menard !
- Pe toți sfinții ! Un miracol ! - Menard, vulpe bătrână !
Esperandieu, Dumnezeule mare !
- Cum dracu' ai ajuns aici ? - E o poveste lungă.
V-o spune mai târziu. La iarnă, poate, cu o ciocolată caldă.
Dar acum avem o mumie de înviat şi o tânără de salvat.
- Glumeam, desigur ! - Da, glumeşte.
Ei bine, eu nu glumesc.
Sunteți obosit după o asemenea călătorie.
Da, chiar sunt. Foarte obosit !
- Vreți să mergeți acasă ? - Da. Ar trebui să merg acasă.
- Vă însoțesc. - Da, însoțeşte-ne !
Da, sigur, însoțeşte-l ! Adio, puişor !
Ce e asta ?
Saint-Hubert ?
Esperandieu !
Nu acum !
Saint-Hubert !
Lasă-mă ! Lasă-mă, bestie mizerabilă !
Cine ți-a permis, cretin ignobil, să tragi aşa în ştiință ?!
Sunt Justin de Saint-Hubert, vânător de fiare !
Vânător de fiare, zici ? Şi eu sunt vânător,
dar trag numai în caprele râioase, iar tu pari să fii un specimen frumos.
Ce faceți ? N-aveți dreptul !
- Unu ! - Nu !
- Doi ! - Nu !
- Trei ! - Nu !
- Patru ! - Nu, nu !
Cinci !
- Nu muriți acum, vă implor ! - O să fac tot posibilul.
Lăsați-mă să vă ajut.
Dacă vrei să ajuți, stai aici şi ai grijă de pterodactil.
- Dar profesorul sângerează. - Tocmai ! Sunt legați.
Nu întreba de ce, dar dacă pierdem animalul, pierdem şi profesorul.
- Vezi să nu se întâmple asta ! - Bine.
Am eu grijă...
28, Rue du Four.
Ce să fac acum ?
Pune obiecte antice, în cerc, în jurul meu.
Cât mai vechi cu putință !
Da, aceea !
Trebuie să vă pot pune bandajele astea mititele...
Revin acum ! Revin !
Gata ! Şi acum ?
Acum, voi încerca să intru în contact cu mumia,
să văd dacă acceptă să-mi încredințeze cheile.
Excelent !
Ce chei ?
După moarte, întregul corp se restrânge şi se închide în spirit.
Am descoperit frecvența care permite dialogul cu spiritul,
căci spiritul e nemuritor.
Cu atât mai bine !
O să meargă.
Poate...
Nişte coagulanți ? Într-un bulgăre...
De unt !
Profesore !
Profesore ! Profesore ! Vă rog, rămâneți alături de noi !
Vă rog ! Încă puțin ! Vă rog !
Noroc !
Mulțumesc !
- Scuze... Pentru vitrină. - Nu-i nimic... O să fac curat.
Ce păcat că s-a dus ! Tare aş fi vrut să-l cunosc.
- Parcă observ un aer de familie... - E sora mea.
- Nu pare prea în formă. - Nu.
Dar...
De fapt, cu toate cunoştințele dv.,
ați putea încerca s-o aduceți la viață ?
E drept că ştiu câte ceva, dar pe asta n-o ştiu.
- Cum aşa ? Nu sunteți doctor ? - Nici vorbă !
Sunt inginer în fizică nucleară.
Mă ocup doar de cifre, de semne şi de ecuații.
Numai chestii comune.
Doctorii rămân cu faraonul până la capăt
şi sunt îngropați, în general, în morminte vecine. Alături !
- Îmi permiteți să-mi fac un ceai ? - Simțiți-vă ca acasă.
Ce amabilă sunteți !
Amabilitatea e foarte apreciată în dinastia noastră.
Recunosc că, în toată aventura asta, ați fost deosebit de cumsecade cu mine.
Vă mulțumesc pentru asta.
- Auzeați ? - Totul.
Dar de văzut, vedeați ? Şi atunci când m-am...
Totul.
Nu vă jenați !
Când ai un corp ca al meu, le apreciezi mai mult pe ale altora.
Mulțumesc !
Bănuiesc că voiați un doctor ca s-o vindece pe biata copilă.
Da. Nu mi-e numai soră, ci şi prietenă. E îngerul meu...
Geamăna mea...
Dar ce s-a întâmplat ?
- Un accident stupid. - De cămilă ?
De tenis.
- Îmi dai acul tău de păr ? - Sigur că nu !
- Mersi. - Pentru puțin.
- Cum arăt ? - Apetisantă ca o frigăruie.
Asta se traduce, evident, cu:
"Doamne ! De ce n-am avut parte de frumusețe ?"
"De ce mi-ai lăsat doar acreală şi gelozie ?"
Totul, pe un meci.
Mingi noi !
Abia împliniserăm 20 de ani. Agathe era frumoasă ca o cadră.
Descoperiserăm un nou sport care ne pasiona.
Ca să evităm orice rivalitate, nu jucam niciodată la câştig.
Partidele noastre erau strict amicale.
Şi, apoi, într-un moment de euforie, de fericire împărtăşită,
ne-a lovit nenorocirea.
Agathe !
Domnişoară, sunteți teafără ? Domnişoară, treziți-vă !
La o parte ! Agathe, te rog ! Agathe !
Nu, asta nu ! Agathe, iartă-mă ! Rămâi cu mine !
Du-te după ajutoare !
Agathe ! Agathe !
Agathe !
S-a născut la câteva minute după mine, dar s-a dus cu mult înaintea mea.
Şi totuşi, era singura cursă pe care mi-ar fi plăcut s-o pierd.
Într-adevăr, un accident regretabil.
Credeți-mă că regret că nu vă pot ajuta mai mult.
Profesorul a făcut un lucru remarcabil.
Puterea sa mentală probabil că a trezit toți morții pe o rază de 2 km,
dar, din nefericire, a trezit persoana nepotrivită.
O clipă, fluturaş ! Cum adică 2 km ?
Da, probabil.
Genul ăsta de radiație rezonează
ca undele provocate de pietrele aruncate în apă.
Iar Ramses II nu se despărțea niciodată de doctorii săi, nu ?
Da. Nici când se împreuna nu părăseau încăperea.
Patmosis, sunteți un geniu !
La drum !
Mă scuzați, caut expoziția despre Ramses II.
Absolut !
Patmosis, nu mai speriați oamenii, că vom atrage atenția !
Regret, nu pot rezista ! Recunoaşteți că situația e comică.
Şi, după 5 000 de ani într-un cavou, pot să mă distrez cinci minute, nu ?
Mai întâi, să rezolvăm problemele, apoi, poți muri ! De râs, dacă ai chef.
- Credeți că o puteți deschide ? - Nu-s mai bun lăcătuş decât medic.
Ați face bine să ne fiți de vreun folos, altfel, vă trimit direct în Sena.
- Altceva decât Nilul, credeți-mă ! - Nu vă supărați !
- Umorul nu îmblânzeşte caracterul ? - Ăsta nu-i umor, e glumă de doi bani.
O fi mers acum 5 000 de ani, la chef cu faraonii,
dar acum suntem în secolul XX.
E mai bine !
Pe aici, stăpână.
- Patmosis ! - Da, stăpână.
Acum, stăpână !
Expoziție: Mumiile lui Ramses II
- Pe aici, stăpână. - Nu exagera !
Sunteți încordată ca un arc. Relaxați-vă !
Când totul se va sfârşi, vă voi face un masaj.
Acum sunteți chiropractician ?
Nu, dar am studiat moleculele şi pot controla energiile degajate.
Deocamdată, limitați-vă să deschideți uşi.
Frumos, nu ? Îmi aminteşte de cursurile de pictură.
Ai o țigară ?
- Priveşte ! Ce-i asta ? - Ce ?
- Patmosis ! - Lăsați pe mine, stăpână.
Domnişoară !
Habar n-aveți să treziți oamenii, dar la adormit sunteți campion !
Mulțumesc, stăpână !
În ce ordine i-au pus ! E o aiureală.
- Dacă Ramses ar vedea asta... - Păi, treziți-l să facă menajul.
Mai întâi, credincioşii !
Trebuie să fie în jurul faraonului în momentul trezirii.
Îl înțeleg, amărâtul ! Riscă să se simtă ca un exilat.
Exilat... mai merge ! Enervat ar fi mai rău.
- Deci să respectăm protocolul. - Fie, protocolul !
Mă scuzați de deranj. Sunteți medic ?
Pardon ! Sunteți chirurg ?
Caut un doctor.
Dv. sigur nu sunteți doctor.
Doctor, medic ?
Bine am mai dormit !
Patmosis, ce-i cu costumația asta ridicolă ?
Ținuta băştinaşilor, Maiestate.
Permiteți-mi să v-o prezint pe dra Adèle Blanc-Sec, scrib.
Salut !
Băştinaşii ăştia folosesc femei ca să-şi scrie textele ?
E o civilizație bâlbâită şi cam primitivă,
dar această tânără e foarte simpatică şi ea a avut buna idee de a ne trezi.
Idee bună ? Totuşi, simt că am fost trezit cam devreme.
Regret că v-am trezit, Alteța Voastră, dar n-aveam de ales.
- E o chestiune de viață şi de moarte. - Ştiți, viața, moartea... Vin, trec...
În cazul surorii mele, aş prefera să vină.
De fapt, dra Adèle m-a trezit crezând că eram medic.
Tu ?! Doctor ?! Nu te-aş lăsa să-mi tai nici unghiile.
Caută un medic care să-i trateze sora
şi ne-am gândit că, poate, în marea dv. bunătate,
ați accepta ca medicul dv. personal să o consulte pe biata copilă.
Şi pentru atâta lucru m-ați trezit ?!
Ia ascultă aici, Ramses !
De cinci mii de ani sforăi, şi toți îți caută în coarne.
În schimb, eu plâng de cinci ani ! Cinci ani de suferință,
privind-o pe sora mea, care nu mă mai priveşte.
Eu sunt o biată pământeană
care n-are norocul să fie protejată de zei.
Eu trăiesc zi de zi cu durerea !
Şi cu sentimentul de vină, care nu se estompează nicicând !
Pentru că e numai vina mea ! Era pălăria mea !
- Ce e povestea asta cu pălăria ? - Nimic. Vă spun mai târziu.
Nosibis, credinciosul meu doctor !
Vezi dacă poți s-o animi un pic pe tânăra fată.
Să profite un pic de iubirea asta pe care o inspiră.
Mulțumesc !
Alteța Voastră...
Serenisimă ?
Doctorii mi-au zis că, dacă scoatem acul,
va muri de-a binelea.
Sunteți nebun ?
Nu v-am zis s-o omorâți, ci s-o aduceți la viață, sac de oase !
Calmați-vă, Adèle, şi nu vă amestecați.
- Ce sunt ? - Viscerele faraonului.
Şarmant !
- Sărutul e obligatoriu ? - Nu chiar, mai curând o tradiție.
Dar e bine să i-l dea acum, căci apoi nu-s sigur că l-ar accepta.
Da ? Mă surprindeți !
Bun ! Să profităm de ocazie ca să vizităm.
Agathe !
Eşti nebună, să loveşti mingea aşa ? Sunt totuşi soră-ta !
Da, eşti sora mea şi te iubesc mai mult decât orice pe lume.
A fost un privilegiu să vă întâlnesc, domnişoară Adèle.
Şi pentru mine, Patmosis.
Scuză-mă în fața faraonului pentru impolitețea mea.
- Şi mulțumeşte-i din partea mea. - O voi face. Stăpână...
- Adèle ! Cu cine vorbeşti ? - Cu nimeni, scumpo.
Nu te mişca. Totul va fi bine acum, promit !
Pe aici, Maiestate !
Ce a fost asta ?
- Iertați-mă că vă deranjez iar. - Vă ascult...
- Fiți amabil, în ce direcție e Nilul ? - Cu plăcere...
Sunt totuşi bizari oamenii ăştia. O lipsă de educație şocantă !
De acord, Alteță !
Dar au un simț artistic foarte dezvoltat.
Piața asta, de exemplu, e magnifică.
- Absolut ! - Ar trebui să punem o piramidă aici.
Sunt sigur că ar avea o alură deosebită.
Între timp, domnule, poate că ar trebui să ne alăturăm celorlalți ?
Ai dreptate, Patmosis. La drum !
Blestemul faraonului loveşte Parisul !
Cereți "Jurnalul" ! Mumiile au dispărut de la Luvru !
Poftiți ! Blestemul faraonului loveşte Parisul !
Ce mai e acum şi cu mumiile astea ?
Iar vor să ne destabilizeze ! Fă-mi legătura la Interne !
Poftă bună, micul meu Caponi !
Pentru cine sunt ?
Erau pentru dra Adèle.
A plecat în vacanță, pentru câteva săptămâni.
Ar trebui să le oferiți altcuiva.
Sunt pentru mine ?! Ce drăguț !
Cum vă numiți ?
Zborovo... Boro...
- Poate, un prenume ? - Da. Andrej, cu J, ca...
Ca "jardinieră".
- Un ceai ? - Da.
- Călătorie plăcută ! - Mulțumesc !
Grăbiți-vă, domnişoară, vom pleca în curând !
Calm, nu ne grăbeşte nimeni !
Blanc-Sec, Adèle...
Mulțumesc !
E femeia cu pălărie verde ?
Las-o în seama noastră.
Grăbiți-vă ! E bagajul drei Blanc-Sec.
- Bine ați venit la bord ! - Grăbiți-vă cu bagajul ! Hai !
Bine ați venit la bord ! Bună ziua !
- Dră Blanc-Sec ? - Da.
- Sunt bagajele dv. ? - Da. Fiți cu băgare de seamă...
- Scuze ! - Promițător început de vacanță !
Scuze, dră Blanc-Sec ! A fost un accident.
Călătorie sprâncenată, dră Blanc-Sec !
Şi în timp ce Adèle îşi salva sora...
Saint-Hubert !
Caponi !
Ce zebră frumoasă !
L-am pierdut pe Saint-Hubert ! Dacă l-am pierdut, căutați-l !
Te descurci binişor. De o oră îmi tot scapi.
Vă rog ! Vă implor !
- Nu ! - Zâmbiți !
Nu !
- Nu mişcă nimeni ! - Regret, dar nu mai am muniție.
Umflați-l !
Păreți un specimen de soi.
Saint-Hubert... Nu mişcați ! Revin acum.
- Cu întăriri ! - Nu vă grăbiți !
Nu !
Redactor CRISTINA EREMIA
Ați urmărit filmul artistic ADÈLE BLANC-SEC