BRI - VID GRÄNSEN TILL FYLKE
- Se er för. - Ledsen, hjärtat.
- Varsågod. - Tack.
Kom hit.
Får jag göra er sällskap? Jag tar samma som honom.
Jag borde kanske presentera mig, mitt namn är Gandalf.
- Gandalf Grå. - Jag vet vem ni är.
Nåväl, detta är en bra chans.
Vad är det som för Thorin Ekenskölde till Bri?
Jag har fått höra att min far setts till i vildmarken runt Dunland.
Jag har letat. Men inte sett ett spår av honom.
Thorin, det var länge sedan något annat än rykten hörts om Thráin.
Han lever fortfarande. Det är jag säker på.
Min far träffade er innan han försvann.
Vad sa ni till honom?
Jag uppmanade honom att marschera mot Erebor.
Och att samla de sju dvärghärarna.
Att förgöra draken och ta tillbaka Ensliga Berget.
Och jag säger samma sak till dig, ta tillbaka ditt hemland.
Detta är väl inte något slumpmässigt möte, Gandalf?
Nej. Det är det inte.
Ensliga Berget bekymrar mig, Thorin. Draken har varit där för länge.
Förr eller senare kommer mörkare krafter vända sig mot Erebor.
Jag träffade några otrevliga typer när jag reste längs Gröna Vägen.
- De misstog mig för en vandrare. - Det antar jag att de fick ångra.
En av dem bar på ett meddelande.
Det är svartskrift.
- Han hade blivit lovad betalning. - För vad?
Ditt huvud.
Någon vill se dig död.
Thorin, du kan inte vänta längre. Du är arvtagare till Durins tron.
Förena dvärghärarna. Tillsammans kan ni återta Erebor.
Sammankalla de sju dvärgätterna. Kräv att de står vid sin ed.
De sju härarna svor en ed till den som har kungajuvelen, Arkenstenen.
Den är det enda som förenar dem och om du glömt det så har Smaug den.
Och om jag skulle hjälpa dig att återta den?
Hur? Arkenstenen är en halv värld bort.
- Begravd under en eldsprutande drake. - Ja, det gör den.
Därför behöver vi en inbrottstjuv.
12 MÅNADER SENARE
SMAUGS ÖDEMARK
- Hur nära är flocken? - Alldeles för nära.
- Någon mil, inte mer, med det är inte det värsta. - Har de vädrat oss?
- Inte än. Men vi har ett annat problem. - Såg de dig?
- De såg dig. - Nej, det är inte det.
Vad var det jag sa? Tyst som en mus.
- Riktigt inbrottstjuvsmaterial. - Kan ni lyssna!
Jag försöker berätta att det finns något annat därute.
Vilken skepnad antog den? Som en björn?
Ja... Ja. Men större, mycket större.
Kände du till den här besten?
- Jag tycker vi går tillbaka. - Och blir nermejade av en flock orcher?
Det finns ett hus.
- Inte långt härifrån där vi kanske kan ta skydd. - Vems hus?
- Vän eller fiende? - Ingetdera.
Han kommer hjälpa oss, eller så kommer han döda oss.
Vad har vi för val?
Inget.
Kom igen!
Den har vägen, snabbt!
Spring!
Bombur, kom!
Mot huset!
Spring!
Kom igen, in med er!
Öppna dörren!
Fort!
Tryck!
Kom igen!
Vad är det där?
Det där är vår värd.
Hans namn är Beorn.
Han är en Hamnskiftare.
Ibland är han en jättestor svart björn, ibland är han en stor stark man.
Björnen är opålitlig, men mannen går att resonera med.
Han är dock inte särskilt överförtjust i dvärgar.
- Han går. - Gå bort därifrån!
Det här är inte naturligt! Inget av det är.
Han måste vara förtrollad av mörk magi.
Var inte en dåre. Han är endast under sin egen förtrollning.
Se till att få lite sömn nu. Ni är säkra här i natt.
Hoppas jag.
Anfall dem nu.
Döda dvärgavskummen när de sover.
Nej.
Besten vaktar dem.
Vi dödar dem på vägen.
De samlas i Dol Guldur.
Mästaren har kallat dig!
Vi växer i styrka.
Du ska leda mina arméer.
Och Ekenskölde?
Kriget är på väg att börja.
Ni lovade mig hans huvud.
Döden kommer till alla.
Ska vi avsluta jakten?
Bolg!
Jag har en uppgift åt dig.
Törstar du fortfarande efter dvärgblod?
Så du är den de kallar Ekenskölde?
Säg mig, varför jagar Azog Förgöraren dig?
- Hur känner ni till Azog? - Mitt folk var de första som bodde i bergen.
Innan orcherna kom ner från norr.
Förgöraren dödade de flesta i min familj.
Men några gjorde han till slavar. Inte för arbete, utan för nöje.
Att bura in Hamnskiftare och tortera dem verkade roa honom.
Finns det fler av din sort?
En gång i tiden fanns det många.
Och nu?
Nu finns det bara en.
Ni behöver nå berget innan höstens sista dagar.
- Innan Durins dag, ja. - Tiden rinner ut för er.
- Därför tar vi vägen genom Mörkmården. - Mörkret vilar över den skogen.
Hemska varelser kryper under de träden.
Det har bildats en allians mellan Morias orcher och Besvärjaren i Dol Guldur.
Jag skulle inte drista mig dit, om det inte vore absolut nödvändigt.
- Vi tar alvvägen. Den är säker. - Säker?
Skogsalverna i Mörmården är inte som sina släktingar.
De är mindre visa och mycket farligare.
Men det spelar ingen roll.
Vad menar ni?
Dessa marker kryllar av orcher. De blir bara fler och fler.
Och ni går till fots, ni når aldrig skogen levande.
Jag tycker inte om dvärgar.
De är giriga och blinda, blinda för de liv de anser vara mindre värda än de själva.
Men orcher hatar jag ännu mer.
Vad behöver ni?
Rid nu, medan det ännu är Ijust.
De som jagar er är inte långt efter.
Alvporten.
Här är vår väg genom Mörkmården.
Inga tecken på orcher. Vi har turen på vår sida.
Släpp loss hästarna. Låt dem återvända till sin herre.
Skogen känns sjuk. Som om en sjukdom vilar över den.
Finns det ingen väg runt?
Inte om vi inte går 320 kilometer norrut, eller dubbla sträckan...
Söderut.
Kom tillbaka till mig...
Något rör sig osett i skuggorna.
Gömt från omvärlden.
Det växer i styrka för varje dag.
Akta er för Besvärjaren.
Han är inte vad han verkar vara.
Om vår fiende har återvänt måste vi veta.
Gå till kryptorna i bergen.
De Höga Fallen.
Så får det bli.
Inte min häst, jag behöver den.
- Tänker ni lämna oss? - Jag är tvungen att göra det här.
Du är förändrad, Bilbo Bagger.
Du är inte samma hob som när vi lämnade Fylke.
Jag tänkte berätta för dig...
Jag...
...hittade något i vätte tunnlarna.
Hittade vad?
Vad hittade du?
Mitt mod.
Bra. Det var bra!
Du kommer behöva det. Jag väntar vid utsiktspunkten.
Innan Erebors sluttningar. Håll kartan och nyckeln i säkerhet.
Gå inte in i berget utan mig.
Detta är inte gröna skogen hemma. Själva luften är tung, fylld av illusioner.
- Den tar sig in i sinnet och vilseför. - Vilseför?
Vad menas med det.
Håll er på stigen, avvik inte. Om ni gör det hittar ni den aldrig igen.
- Vad som än händer, håll er på stigen! - Kom igen, vi måste nå berget...
- ...innan solnegången på Durins dag. - Kom vi går.
Vi har en chans att finna den dolda dörren.
Stigen svänger hitåt.
Den här vägen.
Luft... Jag behöver luft!
Mitt huvud. Det bara snurrar. Vad är det som händer?
- Fortsätt framåt. - Dori?
- Varför stannar vi? - Stigen... Den har försvunnit.
- Vad händer? - Vi har tappat bort stigen.
Hitta den!
Allesamman, leta... Leta efter stigen!
Jag kommer inte ihåg detta, ingenting känns bekant.
Spindlar...
- Titta... - En tobakspung.
Det finns dvärgar i den här skogen.
Dvärgar från de Blå Bergen, den ser likadan ut som min.
För att det är din.
Förstår ni? Vi går i cirklar, vi är vilse.
Vi är inte vilse, vi går mot öster.
Men vilket håll ligger öster åt?
Vi har förlorat solen.
Solen... Vi måste hitta solen.
- Där uppe. - Vi måste...!
Vad var det där? Nog! Tyst!
Allihop...
Vi är bevakade...
Jag kan se en sjö.
Och en flod. Och Ensliga Berget.
Vi är nästan framme!
Kan ni höra mig?
Jag vet vilken väg vi ska ta.
Hallå?
Hallå.
Nej, nej!
Huden är seg. Men det finns goda saker inuti.
- Stick den igen, stick den igen! - Ta kåI på den! Den lever! Döda dem, låt oss festa!
Festa... Festa... Festa...
Vad var det?
Fet och saftig...
Bara ett litet smakprov.
Var är den? Var är den?
Här.
Det stinger! Stinger!
Sting?
Det var ett bra namn.
Sting.
- Lugn... - Var är Bilbo?
- Bilbo. - Jag är här uppe!
Kom igen!
Var är den... Var är den!
Var är den?
Nej!
Glóin döda honom!
Döda dem alla!
Dö!
Min.
Kom igen, häng på!
Tro inte att jag inte skulle döda er, dvärg.
Det skulle vara ett nöje.
- Nej! - Kili!
Ge mig en kniv!
Fort!
Om du tror jag tänker ge dig ett vapen, dvärg, misstar du dig!
Visitera dem.
Ge tillbaks den där! Den är privat.
Vem är det här? Din bror?
Det är min fru.
- Vad är det här för hemsk varelse? Vättemutant? - Det är min pojk, Gimli.
Ja...
Är alla spindlar döda?
Ja, men det kommer fler.
De blir djärvare.
Detta är en uråIdrig alvklinga.
Smidd av mitt folk.
Var fick ni tag i den här?
Det var en gåva.
Inte bara en tjuv utan även en lögnare.
För bort dem!
- Thorin, var är Bilbo? - Sätt fart!
Stäng porten.
Ska du inte visitera mig?
- Det kan ju finnas nåt i byxorna. - Eller ingenting.
Varför stirrar dvärgen på dig, Tauriel?
Vem vet? Han är ganska lång för en dvärg.
- Eller vad säger du? - Längre än vissa...
...men inte mindre ful.
Det är lönlöst!
Det går inte att ta sig ut. Det är ingen orchhåla!
Detta är hålorna i Skogslandets kungadöme.
Ingen kommer härifrån,
utan Kungens tillåtelse.
Några kan nog tro att ett nobelt uppdrag utförs.
Ett uppdrag att återta ett hemland och dräpa en drake.
Jag själv misstänker ett med vardagligt motiv...
Försök till inbrott eller något i den stilen.
Ni har hittat en väg in. Ni söker det som tilldelar er rätten att härska.
Konungajuvelen.
Arkenstenen.
Den är ovärdelig för er.
Det förstår jag.
Det finns ädelstenar i berget som jag själv åtrår.
Vita ädelstenar av rent stjärnljus.
Jag erbjuder er min hjälp.
- Jag lyssnar. - Jag släpper er.
Om ni bara återlämnar det som är mitt.
- En tjänst mot en tjänst. - Ni har mitt ord.
Från en kung till en annan.
Jag skulle aldrig lita på Thranduil.
En stor kung som hedrar sitt ord, då må världens slut vara över oss!
Ni saknar heder!
Jag har sett hur ni behandlar era vänner.
Vi kom till dig en gång, svältandes och hemlösa och bad om er hjälp!
Men ni vände ryggen åt oss. Ni vände ryggen åt mitt folks lidande!
I det inferno som förgjorde oss!
Prata inte med mig om drakeld. Jag känner till dess vrede och förgörelse.
Jag har mött de stora reptilerna från norr.
Jag varnade din farfar för vad hans girighet skulle åstadkomma.
Men han ville inte lyssna.
Ni är precis som honom.
Stanna här och ruttna om ni vill. 100 år är blott ett ögonblick i en alvs liv.
Jag är tåImodig. Jag kan vänta.
- Gav han dig ett erbjudande? - Det gjorde han.
Jag sa att han kunde...
Han och hela hans släkte!
Så var det med det då.
En överenskommelse var vårt enda hopp.
Det är inte vårt enda hopp.
Jag vet att du är där.
Varför smyger du i skuggorna?
Jag kom för att rapportera till er.
Jag trodde att jag beodrat att boet skulle förgöras för mindre än två månader sedan.
Skogen rensades enligt order, min Herre, men fler spindlar kommer söderifrån.
De lägger ägg i Dol Guldurs ruiner. Om vi kunde döda dem vid källan...
Befästningen ligger bortom våra gränser. Håll dessa styggelser från våra marker.
- Det är ditt uppdrag. - Och när vi kör bort dem?
Vad händer då? Hamnar de inte på andras marker?
Andras marker är inte mitt bekymmer.
Världen öden kommer uppstå och falla. Men i detta kungadömmer kommer vi bestå.
Legolas sa att ni stred bra i dag.
Han är väldigt förtjust i er.
Jag försäkrar er, min Herre. För Legolas är jag bara en kapten.
Så kanske det var en gång.
Nu är jag inte så säker.
Jag tror inte att ni skulle tillåta att er son lovade bort sig med en skogsälva.
Nej, det har ni rätt i. Det skulle jag inte.
Men han bryr sig om er.
Ge honom inte hopp som inte finns.
- Portarna är vaktade. - Inte alla. Följ mig!
Stenen i din hand. Vad är det?
Det är en talisman.
Stenen är förtrollad. Om någon annan en en dvärg läser runorna på stenen,
blir de fördömda i all avighet.
Eller inte.
Beroendes på om man tror på sådant. Den är bara ett minne.
En runsten.
Min mor gav den till mig så jag skulle komma ihåg mitt löfte.
Vad för löfte?
Att jag kommer tillbaka till henne.
Hon oroar sig.
Hon tycker jag är vårdslös.
Är du det?
Låter som de har en ordentlig fest däruppe.
Det är Mereth-en-Gilith.
Stjärnljusets fest.
Allt Ijus är helgat till Elda.
Men skogsalver gillar stjärnornas Ijus bäst.
Jag har alltid tycket det är ett kallt Ijus.
Otillgängligt och långt borta.
Det är ett minne.
Oskattbart och oförfalskat.
Som ditt löfte.
Jag har vandrat däruppe ibland.
Bortom skogen och upp i natten.
Jag har sett världen falla undan.
Och det vita Ijuset som för evigt fyller luften.
Jag såg en eldmåne en gång.
Den steg upp över passet vid Dunland, den var enorm.
Röd och guldfärgad var den och den fyllde himlen.
Vi eskorterade några handelsmän Ered Luin, de bytte sillver mot päls.
Vi tog Gröna Vägen söderut. Höll bergen på vänster sida. Och då kom den.
Denna enorma eldmåne. Lös upp vår väg.
Dessa tomma tunnor skulle skickats tillbaka till Esgaroth för länge sen.
Pråmskepparen har väntat på dem.
Säga vad man vill om kungen, men han har en utsökt smak för vin.
- Kom igen, Elros, prova det. - Nej, jag har ansvaret för dvägarna.
De är inlåsta. Var skulle de ta vägen?
Jag slår vad om att solen är på väg upp, det måste strax vara gryning.
Vi kommer aldrig nå berget, va?
Inte om ni sitter fast här.
Bilbo.
Det är vakter i närheten.
- Kom den här vägen, Orin. - Inte den vägen, ner här.
Tyst nu.
Den här vägen...
- Kom igen. - Det är inte sant, vi är i källaren!
- Du ska ju leda oss ut, inte längre in. - Jag vet vad jag gör.
Den här vägen.
Fort, alla in i tunnorna.
- Är du tokig, de kommer hitta oss. - Nej det kommer det inte, jag lovar.
Gör som han säger.
Vad ska vi göra nu?
Hålla andan.
Hålla andan? Vad menar du?
Var är nyckelhållaren?
Välkommen, mäster Bagger.
Kom igen, iväg.
Håll er i!
Nej! Hjälp mig.
Stäng porten!
Snabba er, stäng vattengrindarna!
Låt den inte komma undan!
Nej!
Se upp!
Slakta dem alla!
Ta er till bron!
Kili!
Kili.
Döda henne! Döda alvkvinnan!
Sluta slåss! Efter dem!
Killi?
Dori!
Kom igen!
Ta emot!
Tauriel, vänta!
Den här behåller vi levande.
Efter dem! Skär av dem!
- Jaså, det är du. - Varför är jag här, Gandalf?
Lita på mig, Radagast. Jag hade inte kallat hit dig utan en bra anledning.
Det här är ingen trevlig mötesplats.
Nej. Det är det inte.
Det här är mörk magi, Gandalf.
UråIdrig och full av hat. Vem ligger begravd här?
Om han hade ett namn så är det sedan länge förlorat.
Han är endast känd som en tjänare av ondskan.
En av ett antal.
En av nio.
Varför nu Gandalf? Jag förstår inte.
- RingvåInaderna har kallats till Dol Guldur. - Men det kan inte vara Besvärjaren.
Ingen mänsklig trollkarl kan kalla till sig sådan ondska.
Vem sa att den var mänsklig?
De nio har endast en Herre. Vi har varit blinda, Radagast.
Och under vår blinhet så har fienden återvänt.
Han sammankallar sina tjänare.
Azog Förgöraren...
...han är ingen vanlig jägare.
Han är en härförare. En härförare av legioner, som fienden förbereder för krig.
Det kommer att börja i öster. Han vill ha det berget.
Var ska du?
- Jag ska ansluta mig till de andra. - Gandalf?
Jag påbörjade det här...
- ...vi kan inte överge dem, de är i allvarlig fara. - Om det du säger är sant...
...så är hela världen i allvarlig fara.
Kraften inne i den befästningen kommer bara bli starkare.
Vill du att jag överger mina vänner?
- Är det några bakom oss? - Inte vad jag kan se!
- Jag tror vi kom undan orcherna. - Inte så länge till, nu är forsen slut.
Bombur är halvdrunknad!
Ta er till strandkanten! Kom igen, sätt fart!
Kom igen.
Rör på er.
Det är ingen fara. Det är ingenting.
- Börja gå. - Kili är skadad. Hans ben måste ses om.
En orchflock är oss i hälarna, vi måste fortsätta.
- Var till? - Till berget, vi är nära.
Det ligger en sjö mellan oss och berget.
Vi kommer inte över den.
- Då går vi runt. - Orcherna hinner ifatt oss. Lika säkert som dagsljus.
Vi har inga vapen att försvara oss med.
Se om hans ben fort. Ni har två minuter.
Gör om det där så dör ni.
Ursäkta, men ni är från Sjöstad? Om jag inte misstar mig.
Pråmen där borta, den går möjligtvis inte att hyra?
Vad får er att tro att de skulle hjälpa er?
De stövlarna har sett bättre dagar. Och rocken också.
Ni har säkert också några munnar att mätta.
Hur många har ni?
- En pojke och två flickor. - Och en skönhet till fru kan jag tro.
Ja, det var hon.
- Förlåt, jag menade inte att... - Kom igen, sluta med trevligheterna.
Varför så bråttom?
Vad angår det dig?
Jag skulle vilja veta vilka ni är.
Och vad ni gör i dessa trakter.
Vi är enkla handelsmän från Blå Bergen.
På resande fot för att träffa vår släkt i Järnbergen.
Enkla handelsmän säger ni?
Vi behöver mat, förnödenheter och vapen.
Kan ni hjälpa oss?
- Jag vet var dessa tunnor kommer från. - Än sen?
Jag vet inte vad ni gjorde med Alverna, men jag tror inte det slutade väl.
Ingen kommer in i Sjöstad utan stadens herres tillstånd.
Hela hans förmögenhet är grundad på handel med Skogslandets kungadöme.
Han skulle aldrig riskera att vredga kung Thranduil.
Jag slår vad om att det finns sätt att ta sig in osedd.
Ja...
Men då behöver ni en smugglare.
För vilket vi dubblar betalningen.
Fortsätt!
Sådan är ondskans natur.
Där ute i världens stora okunnighet frodas den och sprids.
En skugga som växer i mörkret.
En sömnlös ondska lika svart som nattens mörker.
Så har det alltid varit. Så kommer det alltid vara.
Men tiden kommer alla hemska saker fram.
Ni jagade ett sällskap av tretton dvärgar.
- Varför? - De är inte tretton längre.
Den unge. Den svarthåriga bågskytten.
Vi sköt honom med en dödlig pil.
Giftet är i hans blod. Det kommer snart ta död på honom.
- Svara på frågan, avskum. - Jag svarar inte hundar, Alvkvinna.
Jag skulle nog inte reta upp henne.
Gillar du att döda saker, orch?
Tycker du om döden?
- Låt mig då ge dig den! - Nog!
Tauriel, gå härifrån!
Gå nu!
Jag bryr mig inte om en död dvärg. Svara på frågan.
Ni har inget att frukta. Säg vad ni vet och jag släpper er fri.
Ni beordrades att döda dem. Varför? Vad betyder Thorin Ekensköld för er?
Dvärguslingen kommer aldrig bli kung.
Kung? Det finns ingen kung under berget och det kommer aldrig bli någon.
Ingen vågar gå in i Erebor.
- Så länge draken lever. - Ni vet ingenting.
- Er värld kommer brinna. - Vad pratar ni om?
Tala!
Vår tid är kommen igen.
Min Herre tjänar den Ende.
Förstår du nu, Alvpojk? Döden är nära förestående.
Krigets flammor är nära dörestående!
Varför gjorde ni det?
Ni lovade att befria honom.
Och det gjorde jag.
Jag befriade hans usla huvud från hans eländiga axlar.
Orchen hade kunnat berättat mera.
Inte som jag ville veta.
Vad menade han med krigets flammor?
Det betyder att de har ett vapen så mäktigt att det förgör allt annat.
Dubblera vaktstyrkan vid våra gränser, alla vägar och alla floder.
Inget rör sig utan att jag får reda på det.
Ingen kommer in i detta kungadöme. Och ingen lämnar det.
Stäng porten! Håll den förseglad på order av kungen.
Och Tauriel?
- Vad är det med henne? - Hon gick in i skogen...
...beväpnad med sin båge och svärd.
Hon har inte kommit tillbaka.
Dvärgblod!
- De har varit här! - Det är en annan doft också...
Människokött!
De har hittat ett sätt att ta sig över sjön.
Se upp!
Vad försöker ni göra? Dränka oss?
Jag är uppfödd på dessa vatten, mäster dvärg.
Om jag ville dränka er skulle jag inte göra det här.
Jag har fått nog av den här sjömannen.
Jag tycker vi slänger honom överbord.
Nej, Bard... Han heter Bard.
- Hur vet du det? - Jag frågade honom.
Jag gillar honom inte vad han än heter.
Vi behöver inte gilla honom. Vi behöver bara betala honom.
Kom igen nu, pojkar. Töm era fickor.
Hur vet vi att han inte förråder oss?
Det gör vi inte.
Vi har ett litet problem.
Vi har tio mynt för lite.
Glóin, kom igen. Fram med dem.
Titta inte på mig.
Jag är helt ufattig efter den här resan.
Och vad har jag fått för pengarna?
Inget annat än sorger och besvär och...
Välsignat vare mitt skägg...
Ta det. Ta alltihop!
- Pengarna snabbt, ge mig dem. - Vi betalar när vi fått vår proviant.
Om ni värdesätter er frihet gör ni som jag säger.
Det är vakter framför oss.
Vad gör han?
Han pratar med någon.
Han pekar rakt på oss.
- Nu skakar de hand. - Vad?
Avslöjar han oss!
Tyst!
Vi närmar oss tullen.
Halt! Varuinspektion! Era papper, tack.
- Är det bara du Bard. - God morgon Percy.
Något att förtulla?
Ingenting! Förutom att jag är kall och trött och redo att åka hem.
Det är vi nog båda.
- Sådär, allt i sin ordning. - Sakta i backarna.
Leverans av tomma tunnor från Skogslandets kungadöme.
Men... de är inte tomma. Eller hur, Bard?
Om jag kommer ihåg rätt så är du licensierad som pråmkarl.
Inte fiskare.
Det angår inte er!
Fel, det angår mäster, vilket gör att det angår mig.
Kom igen, Alfred! Visa lite hjärta. Folk måste ju äta!
Den här fisken är olaglig.
- Töm tunnorna över relingen. - Ni hörde honom, ner i kanalen.
Kom igen.
Folk i staden har det kämpigt.
- Det är kärva tider. Det är ont om mat. - Det är inte mitt problem.
Men när folk hör att Mäster slänger tillbaka fisk i sjön?
När upploppen börjar?
Är det ditt problem då?
Stopp!
Alltid folkets hjälte, va, Bard? Det vanliga folkets beskyddare.
Ni må ha deras gunst nu, pråmkarl, men det tar nog slut en dag.
Lyft porten!
Mäster har ögonen på er, kom ihåg det. Vi vet var ni bor.
Det är en liten stad, Alfred, alla vet var alla bor.
Allt detta prat om allmänhetens oro. Det är någon som rör om i grytan, sire.
Är det gikten som spökar, sire?
Det är fukten. Det är enda förklaring. Ge mig en konjak.
Folket börjar bli hemskt oroliga, sire, det börjar bli otäckt.
De är ofrälse, Alfred, de har alltid varit otäcka.
Det är inte mitt fel att de bor på ett ställe som stinker fiskolja och tjära.
Jobb, husrum...
...mat, det är allt de tjatar om.
Det är min tro, sire, att de leds av bråkmakare.
Då måste vi hitta dessa bråkmakare och arrestera dem.
- Precis vad jag tänkte, sire. - Och allt prat om ändring måste kväsas.
Vi har inte råd att de samlar ihop sig och skapar oro.
Innan vi vet ordet av börjar de...
...ställa frågor, bildar kommitéer.
Börjar med förhör!
Ut med det gamla in med det nya.
Vad?
Det är ju vad jag sagt, sire.
- Det pratas även om att hålla val. - Vad? Det är absurt. Det tillåter jag inte.
Jag tror inte de ber om tillåtelse, sire.
Otacksamma upprorsmakare. Vem är det som vågar ifrågasätta min ställning.
Vem vågar? Vem...
Bard.
Märk mina ord, den där bråkiga pråmkarlen ligger bakom allt det här.
Bort med tassarna.
Du har inte sett dem. De var aldrig här.
Fisken får du på köpet.
Följ mig.
Far! Vårt hus är bevakat.
Ni kan säga till Mäster att jag är klar för dagen.
Far.
Var har du varit?
Far, där är du ju! Jag har varit så orolig!
Det är ingen fara Bain, ta in dem.
Om du beättar det här för någon sliter jag armarna av dig.
Bort.
Däruppe.
Far, varför kommer det dvärgar ur toaletten.
Kommer de bringa oss tur?
De kanske inte passar så bra, men de håller er varma.
Tack.
En dvärgsmidd dubbelarmborst.
De ser ut som du sett ett spöke.
Det har han. Sist vi såg ett sådant vapen,
så brann staden.
Det var dagen då draken kom.
Dagen då Smaug förstörde Dal.
Girion, stadens herre,
samlade sina bågskyttar och sköt mot besten.
Men en drakes hud är hård. Hårdare än den starkaste rustning.
Endast en svartpil avfyrad från ett dubbelarmborst,
kan tränga igenom huden.
Och få sådana pilar har någonsin gjorts.
Och det var inte många kvar när Girion utkämpade sin sista strid.
Hade han siktat rätt den dagen,
hade mycket sett annorlunda ut.
Ni talar som om ni var där.
Alla dvärgar vet den berättelsen.
Då vet ni också att Girion träffade draken.
Ett fjäll under vänster vinge lossnade. En pil till och draken hade varit död.
Det där är en saga, grabben. Inget annat.
Ni tog våra pengar.
Var är vapnen?
Vänta här.
- I morgon börjar höstens sista dagar. - Och i övermorgon är det Durins dag.
Vi måste nå berget innan dess.
Och om vi inte gör det?
Om vi inte hittar dörren i tid?
Då har detta äventyr varit förgäves.
Vad är det här?
En pik krok. Tillverkad av en gammal harpun.
- Och den här? - En slägga, vi kallar det mode av en smedshammare.
Kanske lite tung i handen, för att försvara sig tjänar den bättre än allt annat
Vi betalade dig för vapen.
Smidda svärd och yxor!
Det här är ju ett skämt.
Ni hittar inget bättre utanför stadens arsenal.
Alla smidda vapen är bakom lås och bom.
Thorin.
Vi tar vad som erbjuds och går.
Jag har klarat mig med mindre,
och det har du med.
- Jag tycker vi går nu. - Ni går ingenstans.
Vad sa du?
Huset bevakas av spioner och förmodligen av varje hund och varg i staden.
Ni får vänta tills i kväll.
Thorin?
Far?
Låt dem inte gå.
Jag trodde du var en orch.
Om jag vore en orch, vore du död.
Tauriel.
Du kan inte jaga 30 orcher ensam.
Men jag är inte ensam.
Du visste att jag skulle komma.
Kungen är arg, Tauriel. I 600 år har min far skyddat dig.
Favoriserat dig. Du trotsade hans order.
Du svek hans förtroende.
Kom tillbaka med mig.
Han kommer förlåta dig.
Men jag vill inte.
Om jag går tillbaka kommer jag aldrig förlåta mig själv.
Kungen har aldrig tolererat orcher på våra marker.
Och nu låter han den där orchflocken passera och döda våra fångar.
- Det är inte vår strid. - Det är vår strid.
Det slutar inte här. Med varje seger växer sig ondskan starkare.
Om din far får som han vill gör vi ingenting.
Vi gömmer oss bakom våra murar. Lever våra liv bortom Ijuset.
Och låter mörkret sänka sig.
Är vi inte en del av den här världen?
Säg mig, min vän, sen när lät vi ondskan bli starkare än oss.
Hallå, Bard. Vad leter du efter?
- Det fanns en gobeläng här. En gammal? - Vad för gobeläng pratar du om?
Den här.
Det var dvärgar säger jag dig. De kom från ingenstans.
Skäggiga, vilda ögon. Jag har aldrig sett dess like.
Vad gör dvärgar i de här trakterna?
- Det är profetian. - Profetian?
Profetian om Durins folk.
Profetian?
Profetian.
- De gamla sägnerna blir verklighet. - Stora salar av skatter!
Kan det verkligen vara sant?
Har silverfontänernas herre återvänt?
Silverfontänernas herre, den huggna stenens konung.
Kungen under berget...
...skall återvända hem.
Och klockorna ska Ijuda av glädje vid bergskungens återkomst.
Men allt skall ändas i sorg och sjön skall blänka och brinna.
- Far, jag försökte stoppa dem. - Hur länge sedan gick de?
- Ser ni något? - Håll tyst!
Så fort vi har vapnen fortsätter vi direkt till berget.
Rör på er, rör på er. Rör på er.
- Hur är det? - Jag klarar mig.
Låt oss bara komma härifrån.
Spring!
Vad är meningen med detta?
Vi grep dem när de stal vapen, sire.
Fiender till staten alltså.
En desperat samling legoknektar, sire.
Håll tyst med dig!
Ni vet inte vem ni tilltalar.
Detta är ingen vanlig brottsling...
...detta är Thorin, son av Thráin, son av Thrór.
Vi är Erebors dvärgar.
Vi har kommit för att återta vårt hemland.
Jag kommer ihåg denna stad från de stora forna tiderna.
Fullt med fartyg i hamnen, fyllda med silke och ädla stener.
Det var ingen glömd stad på en sjön. Detta var centrum
för all handel i norr.
Jag vill se de dagarna återvända. Vill vi, tända upp dvärgarnas stora smedjor
sända välstånd och rikedom som återigen flödar ut från salarna i Erebor.
Död! Det är vad ni kommer ge oss.
Drakeld och förödelse.
Om ni väcker den besten kommer den förgöra oss alla.
Ni kan lyssna på denna nejsägare, men detta lovar jag er.
Om vi lyckas...
...ska alla få del av begets rikedomar.
Ni kommer ha tillräckligt med guld för att återuppbygga Esgaroth 10 gånger om!
Lyssna på mig! Ni måste lyssna!
Har ni glömt vad som hände med Dal?
Har ni glömt de som dog i eldstormen?
Till vilken nytta?
En blind bergakungs ambitioner.
Så besatt av girighet att han inte ser något bortom sina egna begär.
Vi får inte, ingen av oss, vara för snabba med att skuldbelägga.
Låt oss inte glömma att det var Girion, Dals herre, din förfader,
som misslyckades med att döda besten!
Det är sant, sire, vi känner alla till historien.
Pil efter pil sköt han. Verenda en missade sitt måI.
Ni har ingen rätt...
Ingen rätt att gå in i beget.
Jag har den enda rätten.
Jag talar till Mästaren över Sjöfolket.
Vill ni se profetian uppfyllas?
Vill ni...
...dela vårt folks stora rikedomar?
Vad säger ni?
Jag säger till er...
...välkommen!
Ett stort välkommen till Kungen under Berget!
Vet ni att det fattas en?
Var är Bofur?
Om han inte kommer lämnar vi honom.
Det måste vi om vi ska hitta dörren innan skymningen.
Vi kan inte riskera mer förseningar.
Inte du.
Vi måste färdas snabbt. Du kommer sinka oss.
Vad pratar du om? Jag följer med.
Inte nu.
Jag vill vara där när dörren öppnas.
- När vi får se våra förfäders salar... - Kili...
Stanna här.
Vila. Anslut dig till oss när du är frisk.
Jag stannar med pojken. Det är min plikt att vårda de skadade.
Farbror?
Vi växte upp med berättelser om berget.
Som du berättade.
Du kan inte ta det här ifrån honom.
- Fili. - Jag bär honom om jag måste!
En dag blir du kung och då förstår du.
Jag kan inte riskera det här uppdraget för en dvärgs skull.
Inte ens min egen släkt.
Fili, var inte dum. Du tillhör sällskapet.
Jag hör hemma med min bror.
Vid mitt skägg, är det dags!?
Nej!
Missade ni också båten?
Kili? Kili!
Nej, jag har fått nog av dvärgar! Försvinn!
Ingen vill hjälpa oss. Kili är sjuk.
Han är mycket sjuk.
Vad är det här för ställe.
Det var en gång staden Dal. Nu är den en ruin.
Smaugs ödemark.
Solen står snart som högst. Vi måste hitta dörren innan den går ner.
Den här vägen.
Vänta, är detta utsiktspunkten? Gandalf sa att vi skulle träffas här...
Ser du honom?
Vi har inte tid att vänta på trollkarlen.
Vi är själva.
Kom.
Dol Guldur... Svartkonstens berg.
Det ser helt övergivet ut.
Precis som det är meningen. En trolldom för att hemlighålla vilar över den här platsen.
Vilket betyder att vår fiende inte är redo att visa sig ännu.
Han har inte återfått sin fulla styrka.
Radagast, åk med ett meddelande till Lady Galadriel.
Säg att vi måste tvinga fram honom.
Vad menar ni?
Jag går in ensam. Du får under inga omständigheter gå in efter mig.
- Har jag ditt ord på det? - Ja, ja, ja.
Vänta Gandalf!
- Tänk om det är en fälla? - Vänd om och kom inte tillbaka.
Det är med all säkerhet en fälla.
Ondskan som gömmer sig här...
Jag befaller den att träda fram!
Jag befaller den att visa sig!
Och kom nu hit.
Trollkarlen har kommit.
Han lyfter förtrollningen...
Han kommer hitta oss!
Ja... Det kommer han.
- Hittat något? - Ingenting!
Om kartan är riktig så borde dörren finnas precis ovanför oss.
Här uppe!
Ni har skarpa ögon, mäster Bagger.
Här måste det vara.
Den dolda dörren.
Till alla de som tvivlade på oss... Kom ihåg denna dag!
Precis! Vi har en nyckel...
Vilket betyder att det borde finnas ett nyckelhåI någonstans.
Sista Ijuset på Durins dag.
Ska lysa upp nyckelhålet.
Nori.
Ljuset försvinner, kom igen!
Var tyst, jag hör inte när du väsnas!
Det är inte här!
Slå in den.
Kom igen.
- Den måste ge vika. - Det går inte. Dörren är förseglad.
Den kan inte öppnas med våId.
Förtrollningen är för kraftig.
Nej.
Det sista Ijuset på Durins dag...
...skall lysa upp nyckelhålet.
Det är så det står.
Vad har vi missat?
Vad har vi missat, Balin?
Vi har förlorat Ijuset.
Det finns inget mer att göra.
Vi hade bara en chans.
Kom nu, pojkar. Det är över.
Vänta en stund...
Var ska de?
Vi kan inte ge upp nu!
Thorin?
Ni kan inte ge upp nu.
"Stå vid en grå stenen."
"När trasten knackar."
"Den nedgående solen."
"Och det sista Ijset på Durins dag skall skina."
Det sista Ijuset?
Det sista Ijuset.
Det sista Ijuset!
Nyckelhålet!
Kom tillbaka! Kom tillbaka!
Det är månens Ijus! Höstens sista måne!
Var är nyckeln? Var är...
Den var ju här?
Den var precis...
Erebor...
Thorin...
Jag känner igen dessa väggar.
Dessa salar.
Stenen.
Kommer du ihåg det, Balin?
Kammare fyllda med gyllene Ijus.
Jag kommer ihåg.
Häri ligger de sju kungadömena av Durins ätt.
Må bergets hjärta förena alla dvärgar i försvar av detta hem.
Kungens tron.
Vad är det ovanför?
Arkenstenen.
Arkenstenen?
Och vad är det?
Det, mäster inbrottstjuv...
...är anledningen att ni är här.
- Kan du inte göra något? - Jag behöver örter.
Något som får ner febern.
Vi har solanum, lite mattram.
Oanvändbart. Har ni någon kungsört?
- Nej det är ett ogräs. Grisarna får det. - Grisarna?
Ogräs... Precis!
Gå ingenstans.
Vill ni att jag ska hitta en juvel?
En stor vit juvel, ja.
Är det allt? Jag kan tänka mig att det finns några stycken där nere.
Det finns bara en Arkensten.
Du känner igen den när du ser den.
Precis.
Helt ärligt, pojk.
Jag har ingen aning om vad ni kommer hitta där nere.
Ni behöver inte göra det här. Det är inte vanhedrande att vända om.
Nej, Balin. Jag lovade att göra det här.
Och jag måste försöka.
Ni slutar aldrig att förvåna mig.
- Vilket då? - Hobernas mod.
Gå nu. Med så mycket tur som möjligt.
Och Bilbo...
Om det nu skulle finnas...
...en levande drake där nere...
...väck den inte.
Ni kommer försent, Trollkarl!
Det är redan klart.
Var är er Herre?
Var är han?
Han är överallt...
Vi är en legion!
Det är slut.
Efter honom.
Det finns inget Ijus, Trollkarl...
...som kan besegra mörkret.
Sauron!
Hallå?
Det är ingen hemma. Ingen hemma...
Bra.
Bra, bra, bra.
Vad är det här?
Arkenstenen... Arkenstenen...
En stor vit juvel.
Det hjälper ju mycket.
Ser man på... Tjuv...
Jag känner din lukt. Jag hör dina andetag.
Jag känner din närvaro.
Var är du? Var är du?
Se så, var inte blyg.
Träd fram i Ijuset.
Det är något speciellt med dig.
Något du bär på.
Något som är gjort av guld.
Men ännu värdefullare.
Där är du ju. En tjuv i skuggorna.
Jag har inte kommit för att stjäla från er.
Åh Smaug, den ofattbart...
...rike. Jag ville bara se er storhet.
För att se om ni verkligen är så storslagen som i de gamla historierna.
Jag trodde dem inte!
Gör du det nu?
Sannerligen.
Historierna och sångerna...
...är ingen underdrift. Du stora mäktiga Smaug.
Tror du smicker kommer rädda dig?
Nej...
Nej, verkligen inte.
Ni verkar känna till mitt namn.
Men jag känner inte igen er lukt.
Vem är ni? Var kommer ni från?
Om jag får fråga?
Jag...
Jag kommer från nedomkull...
Nedomkull?
Och nedomkull och ovankull har min väg gått.
Och genom luften. Jag är den som kommer osedd.
Imponerande, vad mer kan ni göra?
Jag är...
Lyckobringare...
- Gåtmakare! - Underbara titlar.
- Fortsätt. - Tunnfarare.
Tunnfarare? Det lät intressant.
Och dina små dvärgvänner?
Var gömmer de sig?
Dvärgar? Nej...
Nej, inga dvärgar här.
- Det har ni fått om bakfoten. - Det tror jag inte, tunnfarare.
De har sänt in er för att göra deras smutsgöra medan de lurar utanför.
Där har ni tagit miste, åh Smaug, den störste av alla katastrofer.
Fint manér för att vara en tjuv...
...och lögnare!
Jag kan lukten och smaken av dvärg. Ingen kan den bättre.
Det är guldet. De dras till skatter som flugor till dött kött.
Trodde du inte att jag visste att denna dag skulle komma?
Att en skock skenheliga dvärgar skulle komma krypande tillbaka till berget?
- Var det en jordbävning? - Det där, pojk...
...var draken.
- Far? - Det kommer från berget.
Ta era barn och åk härifrån.
Åka var? Det finns ingenstans att ta vägen.
- Kommer vi att dö, far? - Nej, älskling.
Draken kommer döda oss.
Inte om jag dödar den först.
Kungen under berget är död. Jag tog hans tron.
Jag åt upp hans folk som en varg i en fårflock.
Jag dödar var jag vill, när jag vill.
Min rustning är av järn!
Inga svärd kan tränga igenom!
- Varför har du inte sagt något om pilen? - För att du inte behövde veta.
Lyssna noga. Jag vill att du distraherar vakterna.
Så fort jag kommit upp i tornet laddar jag bågen.
- Där är han! Bard! - Efter honom!
Snabbt! Där nere!
Stoppa honom!
Bain...
Ta hand om den här. Låt ingen hitta den.
- Jag tar hand om dem. Gå! - Jag lämnar dig inte.
- Braga... - De är arresterad.
- På vilka grunder? - Vilken som helst som Mäster väljer.
Bilbo då? - Ge honom mer tid.
Tid till vad? Att bli dödad?
- Du är rädd. - Ja, jag är rädd.
Jag är rädd om dig. En sjukdom vilar över den skatten.
- En sjukdom som drev din farfar galen. - Jag är inte min farfar.
Du är inte dig själv.
Den Thorin jag kände skulle inte tvekat att gå in dit.
Jag riskerar inte uppdraget för en inbrottstjuvs liv!
Billbo. Han heter Bilbo.
Det är Ekenskölde. Den smutsiga dvärginkräktaren.
Han har sänt in dig efter Arkenstenen, eller hur?
Nej, nej. Jag vet inte vad ni pratar om.
Förneka det inte. Jag anade hans otäcka planer för länge sedan.
Men det spelar ingen roll. Ekensköldes uppdrag,
kommer misslyckas. Mörkret är på väg.
Det kommer spridas över hela landet.
Ni har blivt utnyttjad, tjuv i skuggorna. Ni är bara en bricka i spelet.
Den fege Ekenskölde har övervägt värdet av ert liv.
Kommit fram till att det inte är värt något.
Nej.
Nej, ni Ijuger!
Vad har han lovat er? En del av skatten?
Som om den vore hans att ge bort. Jag delar inte med mig av ett enda mynt.
Inte ett enda.
Mina täner är svärd, mina klor är spjut.
Mina vingar är en storm.
Så det är sant.
- Den svarta pilen träffade sitt måI. - Vad sa ni?
Jag sa bara att ert rykte föregår er, åh, Smaug den Tyranniska.
Ni har ingen like på hela jorden.
Jag är nästan frestad att låta er ta den.
Om inte annat för att se Ekenskölde lida. Se den förgöra honom.
Se när den förmörkar hans hjärta, och gör honom galen.
Men jag tror inte det. Jag tror vår lilla lek slutar här.
Så säg mig, tjuv, hur vill ni dö?
Far? Är det du?
Nej!
Vakt!
Ekenskölde har åkt!
Retiera! Omgruppering vid bron!
Ni dödade dem allihop.
Det finns fler. Tauriel, kom.
Vi förlorar honom.
Tauriel.
Atheros.
Vad gör ni?
Jag ska rädda honom.
- Ni lever. - Inte så länge till.
- Hittade ni Arkenstenen? - Draken kommer!
Arkenstenen!
Hittade ni den?
Nej, vi borde gå härifrån nu
Thorin.
Thorin!
Ni ska brinna!
- Kom! - Kom, Bilbo!
Kom.
Håll ner honom.
- Har vi skakat av oss honom? - Nej, han är för listig för det.
- Var ska vi nu? - Västra vaktrummet.
- Där kanske det finns en utväg. - Det är för högt.
- Det finns ingen chans den vägen. - Det är vår enda chans.
Vi måste försöka.
Kom igen.
Ett sant mirakel av Alvisk läkekonst.
Det där var ett privilegium att få bevittna.
Tauriel.
Ligg still.
Ni kan inte vara henne.
Hon är långt borta.
Hon är långt borta från mig.
Hon går i stjärnljus i en annan värld.
Det var bara en dröm.
Tror du att hon kunde ha älskat mig?
Håll er nära.
- Så var det med det. - Det finns ingen väg ut.
De sista av vårt släkte.
De måste ha tagit sig hit och trott att de kunde ta sig ut.
Vi kan försöka ta oss till gruvorna.
Kanske varar ett par dagar.
Nej.
Jag tänker inte dö så här.
Ihopkrupen. Kämpandes för luft.
- Vi tar oss till smedjan. - Menar du allvar?
- Det är ju en säker död. - Inte om vi delar på oss.
Thorin, vi klarar det aldrig.
Några av oss kanske gör det. Led honom till smedjan.
Vi dödar draken.
Om det här ska ändas i flammor, kan vi lika gärna brinna tillsammans.
Den här vägen!
Fly fly! Spring för livet!
Det finns ingenstans att gömma sig.
Bakom dig!
Kom igen!
Spring!
Du där! Här!
Meddela Dol Guldur...
Ekenskölde har nått berget!
Gå!
Du! Kom med mig.
Den här vägen! Kom!
Thorin!
Följ Balin!
Kom igen!
Thorin!
Håll dig i!
Kom igen!
Gå!
Planen kommer inte att fungera. Ugnarna är iskalla.
Han har rätt. Vi har ingen eld varm nog att tända dem med.
Har vi inte?
Jag trodde inte du var så lättlurad!
Du börjar bli långsam. Och fet!
På åIderns höst. Din snigel!
Ta skydd!
Bombur! Få igång bälgarna!
Gå!
Bilbo! Gå upp dit! När jag säger till drar ni i handtaget.
- Balin, kan du blanda en eldbomb? - Precis. Jag kan försöka.
Vi har inte lång tid på oss.
Skicka trollpulvret! Se till att du verkligen vet vad du gör!
Kom igen!
Nu!
Mot Konungarnas galleri.
Fortsätt, Billbo!
Tror ni att ni kan lura mig?
Tunnfarare!
Ni har kommit från Sjöstad.
Det här är en komplott mellen dessa smutsiga dvägar och det där odugliga sjöfolket.
De fega uslingarna med sina långbågar och svarta pilar!
- Kanske är dags att besöka dem. - Åh nej!
Detta är inte deras fel! Vänta, ni kan inte flyga till Sjöstad!
Jaså, ni bryr er om dem?
Bra.
Då kan ni se på när de dör!
Här! Din korkade mask!
- Ni. - Jag tar tillbaka det ni stulit.
Ni ska inte ta någonting från mig, dvärg.
Jag besegrade era forna krigare.
Jag är fortfarande skräck i människors hjärtan.
Jag är Kungen under berget!
Detta är inte ert kungadöme! Detta är dvärgmarker.
Det är dvärgguld.
Och vi ska få vår hämnd.
Förbered er på att dö!
Så ni ska hämnas på mig? Jag ska visa er hämnd.
Lyssna på mig! Vet ni inte vad som kommer?
Jag är eld.
Jag är...
...död!
Vad har vi gjort?