Min orlov har nu varet i seks uger.
Det var rigtigt at holde pause fra det opskruede tempo, jeg var i.
I flere år har jeg længtes efter at få tid til mig selv.
Men overgangen fra arbejdsliv til frihed går ikke efter min plan.
De ønskede forandringer i min tilværelse har ikke indfundet sig.
Derfor vil jeg begynde at skrive mine tanker ned mere systematisk.
Jeg har svært ved at holde fokus.
Uventede detaljer får alt for stor betydning.
Jeg bliver nødt til at opsøge inspirationen og forandringen.
Jeg må gribe enhver lejlighed, der kan bringe mig videre.
- Hej. Jeg kunne ikke slippe af sted. - Det er fint.
- Kan jeg nå at skifte? - Du ser da godt ud.
- Hvordan er det, man gør? - Er du sød at ryge under emhætten.
Du skal starte hernede fra.
- Hvordan er hun, hans kone? - Jeg har faktisk aldrig mødt hende.
- Kommer der gæster. - Det er Jørgensen fra fars arbejde.
- Må jeg tage over til Tobias? - Ja, vær hjemme kl. 22.
- Skal vi ikke sige kl. 23? - Okay.
Øh, jo så. Husk at ringe til far, så han kan hente dig.
- Vi ses. - Hej, skat.
- Det er en rigtig dejlig rødvin. - Ja, jeg synes også, at den er god.
- Så vil I flytte køkkenet ovenpå? - Ja. Altså vi bygger et nyt.
Vi er i gang med den store ombygning.
- Sigrid er arkitekt. - Ja, ja, det ved jeg da godt.
Vi sidder altid i køkkenet, så vi flytter det op og får udsigt.
- Tænkte din far aldrig på det? - Han var glad for det, som det var.
Vi gør det mest for at gøre huset til vores eget.
Og så for Mikaels skyld.
Jeg læste en rapport om gensplejsede kartofler.
Det er en rapport fra Skotland.
De bruger gener fra artiskokker, som de poder ind i kartofler.
- Er du okay? - Ja, ja.
- Kan du holde ud ikke at lave noget? - Ja, det synes jeg.
Der var en overlæge, der tog orlov et halvt år. Han kom aldrig tilbage.
- Jeg synes, at der er nok at lave. - Du må ro alene de næste par uger.
Hvorfor?
Vi tester et nyt antidepressiv, så jeg får meget at se til.
- Hvor mange er med i sådan en test? - Der er 20 med i første omgang.
Det svære er jo at få fat i normale objekter.
Dem, der er syge, er villige til at prøve hvad som helst.
- Det kunne jeg tænke mig at prøve. - Nej, det kunne du ikke.
Hvorfor skulle du det?
Det er jo møgbesværligt.
Scanning hver 14. dag, blodprøver, blodtryk og flere scanninger.
Det er mest studerende, der gør det for at tjene lidt penge.
Sigrid vil ikke synes om, at du render rundt som forsøgskanin.
Sigrid behøver ikke at vide det. Det er på tide, jeg har en hemmelighed.
Hygger du dig? Det skal vi hurtigt få lavet om på.
Jeg går med dig til blodprøverne. Du skal til kontrol om 14 dage.
Jeg kan ikke få dig foran hver gang.
Det er Mikael Neumann, min svoger. Han deltager i Limetech-testen.
- Limetech? Er det et dansk firma? - Svensk. Vi tester meget for dem.
Det er et nyt produkt, Nyacin, som vi tester for bivirkninger.
Jeg troede ikke, der var bivirkninger.
Vær opmærksom på migræne og forhøjet blodtryk.
Så, nu skal du se.
Tag en hver morgen i et halvt år og kom til kontrol hver 14. dag.
- Hej. - Nå, sidder du her?
Ja, jeg har haft en stressende dag.
Hvor har du været?
- Jeg var i ministeriet et par timer. - Nå, okay.
- Har du tænkt dig at arbejde igen? - Næ, der var nogle papirer, der lå.
- Keder du dig ikke? - Næ.
- Nå, jeg går ind. - Giver du mig ikke et kram?
Nej, nej, nu bliver du helt svedig. Det må du undskylde.
Det gør da ikke noget ellers.
Dag 1. Min vægt er 76 kg, og jeg måler 1, 79.
Det er helt normalt.
Min fysiske form kunne være bedre, men den generer mig ikke.
Jeg har haft sværere ved at sove.
Jeg forklarede det med mit arbejde, men det kan jeg ikke længere.
Den indre uro er svær at håndtere. Jeg ved ikke, hvor den kommer fra.
Det er, som om kortene skal blandes på ny.
- Godmorgen. - Der var en stor rotte i garagen.
- Var det ikke bare en lille mus? - Den løb ud i garagen.
- Hvordan fanden er den kommet ind? - Det er simpelthen for klamt, far.
Det er de forbandede håndværkere.
- Mor ved ikke noget om det, vel? - Nej, nej, er du sindssyg!
- Så kommer der ikke flere ind. - De er der jo stadig.
- Det skal vi nok få ordnet. - Hvilket?
- Godmorgen. - Hvad er det, I skal ordne?
- Det er bare garagen, der er rodet. - Dejligt. Ordner I garagen?
- Ja, far vil gerne. - Nej, hvor skønt.
- Ellen? - Hej. Hvad laver du her?
- Jeg skal op til Frederik. - Er der noget galt?
- Jeg er med i antidepressivforsøget. - Er du? Hvorfor?
- Du er da ikke blevet depressiv? - Nej, nej.
Man kan aldrig få det for godt.
- Hvordan er det at læse igen? - Fint.
Der er meget at huske, så jeg føler mig som en olding.
- Kan du gå i fred for unge studenter? - Nej, ikke rigtig.
Man bliver sgu helt misundelig.
- Skulle vi ikke gå i biografen? - Det kan vi da godt.
- Men ikke til Sigrids brilleabefilm. - Det kan jeg ikke love.
- Hej. Den lå i soveværelset. - Tak, skat. Det var sødt af dig.
Flyt dig. Du sidder på min plads.
Det er nu 14 dage, siden jeg begyndte at tage pillerne.
Den anden undersøgelse gik godt.
Jeg prøver at være opmærksom på ændringer i min tilstand.
Det er første gang, at jeg retter så meget opmærksomhed mod mig selv.
Og det har jeg det godt med.
Hej.
- Skal I ud? - Ja, i biffen med Ellen og Frederik.
- Vil du med? - Er det en af mors Kina-film?
- Ja. - Jeg springer over.
- Kommer Tobias i aften? - Det ved jeg ikke. Hvorfor?
Han står her, når vi er ude af døren.
- Hvornår får man lov at møde ham? - Snart.
- Farmor ringede. - Ja. Hvordan havde hun det?
Godt. Det lød, som om de er rigtig søde ved hende.
- Hun bliver glad, hvis du ringer. - Jeg glemmer det. Det er en ynk.
Jeg skal nok få det gjort.
(dørklokken ringer)
- Hej. - Vi skal ikke have noget i dag.
De er til Sigrid. De skal i jorden, før det bliver frost.
- Har du ikke Ellen med? - Jo, jo.
- Hvordan går det? - Jeg får tænkt en masse tanker.
- Pas på du ikke overdriver det. - Hej.
- Men når han så går i gang... - Undskyld. Tiden løb fra mig.
- Hej, skat. - Hej. Godt at se dig, Frederik.
Hej.
- Fantastisk. Hold kæft et køkken. - Tak. Det er bambus.
Jeg har skamrost det over for Mikael.
- Hvor har du lamperne fra? - Nettet. Det er bare helt enkelt.
- Hva', skal vi...? - Ja.
Ah, skal vi ikke blive her og hygge? Hvad synes I?
For mig er det fint. Så skal der bare mere vin på bordet.
- Jeg glædede mig til en Kina-film. - Hvad sagde du?
- Undskyld, vi kommer så sent. - Det er helt i orden.
- Det er Tobias, og det er min far. - Hej. Ja, jeg hedder Tobias.
- Hyggeligt at møde dig. - I lige måde, Tobias.
Men han var meget velformuleret.
Det var irriterende, han var nervøs. Normalt er han rigtig sjov.
- Sådan er det at møde Hulk. - Ha, ha.
Synes du, det er mærkeligt, at jeg er begyndt at se drenge.
Ja, det synes jeg faktisk.
Jeg troede, han var piercet og tatoveret, men han var jo normal.
- Hvad sker dermed dig? - Hvad tænker du på?
Du har bare været i rigtig godt humør.
Jeg er da altid i godt humør. Synes du ikke?
Først når man har det godt, fornemmer man, hvor ubekvemt man har haft det.
Alt for længe har jeg troet på, at mit liv var lykkelig kedsomhed.
Jeg fornemmer, jeg er på vej videre. Hvert øjeblik forekommer intenst.
Det kommer bag på mig, at pillerne har så stor virkning.
Dybest set havde jeg ikke troet, det ville gøre nogen forskel.
Slap af. Svin, mand.
Mikael!
Hvad er det, du laver?
- Hej, Mikael. - Hej, du.
- Døren stod åben dernede. - Kom indenfor. Vil du have te?
Øh, nej tak.
Jeg kom egentlig for at fortælle, at vi standser forsøget.
- Så jeg skal måske også på orlov. - Hvorfor det?
De der Limetech-folk er flippet ud.
De påstår, at vi har lavet tidsintervallerne kortere end aftalt.
- Har I det? - Nej, selvfølgelig ikke.
De er noget, de hiver op af posen.
- Men, Mikael, de der piller... - Dem har jeg sgu smidt ud.
- Jeg skal ikke spise flere af dem. - Okay.
- Hvordan har han det, ham jeg slog? - Helt fint.
Det er ikke ham, det gik værst. Men ingen har fået synderlige mén.
- Jeg ved ikke, hvad der gik af mig. - Nej, nej.
- Vi tilbyder hjælp til deltagerne. - Nåeh... Det får jeg ikke brug for.
- Der er jo andre, der har det værre. - Det er godt at få talt det igennem.
- Lad os se, hvor galt det går. - Hej. Godmorgen.
- Har I været ude at ro? - Næ, jeg kom bare for at sige hej.
Kunne I ikke gøre mig en tjeneste? At passe Selma i weekenden.
- Jo, det kan vi sagtens. - Så kan vi tage et sted hen alene.
Denne her weekend? Der ville jeg ellers besøge mor.
- Hvornår har du besluttet det? - Det har jeg skullet gøre længe.
Jeg har hende måske ikke længe.
- Det har du ikke sagt noget om. - Det kan jeg da godt forstå, Mikael.
Jeg synes, at det er ærgerligt, at jeg ikke så mere til far.
- Synes du? - Mmm.
- Det er bare et par dage. - Ja. Hvor mange dage?
Nogle frustrerede mennesker skal ikke ødelægge de muligheder, piller giver.
Ubemærket har forandringerne sneget sig ind på mig.
Jeg ved ikke, præcis hvad der sker, men har det godt med resultatet.
Når man har holdt sig på sporet, er det befriende at være på afveje.
I sagens natur er det umuligt at fortsætte scanning og blodprøver.
Nu bliver det enkelt og primitivt.
Jeg må fortsætte med at overvåge mit blodtryk og fysiske tilstand.
Spise sundt, træne regelmæssigt, forsøge at få otte timers søvn.
Jeg har brug for at være lidt væk fra Sigrid.
Uden at ville det har hun lagt en dæmper på min tilværelse.
Hernede kan jeg fortsætte uforstyrret og uden indgriben.
Det her er dag 29.
Jeg har piller nok til næsten fire måneder.
Jeg må hele tiden finde inspiration i det, der viser sig.
Når jeg åbner op og handler spontant er der ikke grund til bekymring.
Det er godt at være her igen.
(telefonen ringer)
(klartone)
Hallo. Er Anton der?
- Hallo. - Anton?
- Nej. - Har jeg fået forkert nummer?
- Det er ikke sikkert. - Arbejder Anton ikke der endnu?
- Hvad vil du? - Er det ikke Super Best?
- Hvem taler jeg med? - Søren Carlsen, Antons svoger.
Vi var glade, da han fik job hos jer, men vi har intet hørt i to måneder.
- Anton arbejder ikke her længere. - Ved du, hvor han er nu?
- Ja, Anton er død. - Øh, hvornår?
- Eller, altså... - Det er da et par uger siden nu.
- Det kan da ikke være rigtigt... - Du må tale med andre om det.
Jo, men hvem skal jeg tale med?
Det er ikke så godt, at du løber her. Det er sgu jagttid, du.
Hvad fanden...? Det er sgu da Mik.
- Hvad helvede...? - Det var satans.
Jeg kunne ikke kende dig, mand.
- Hvordan går det? - Godt. Bor du ovre i huset?
- Ja, jeg er her for at arbejde lidt. - Du ser ud til at være i topform.
- Får du spillet noget ishockey? - Nej, det er sgu lidt tid siden da.
- Og du? - Det er svært at følge med.
- Gammel dreng. - I lige måde.
- Er du stadig i det offentlige. - Ja. Hvad med dig selv?
Jeg er jo stadigvæk her, jo. Jeg passer huset og sådan.
Jeg bor lige dernede.
Du kan komme og få en kold bajer, hvis du har lyst.
- Jeg har så meget om ørerne. - En pilsner er der altid tid til.
- Esben og Rickard kommer i morgen. - Ser du dem stadigvæk?
Engang i mellem. Esben er kommet ind til politiet.
Fine fyre, begge to.
- Du skulle komme i morgen. - Jeg kommer igen om en måned.
Pas på hovedet. Ikke bekymre dig, så får du jo hovedpine.
- Jeg må videre. Sjovt at se dig. - I lige måde.
Vi ses.
- Hva' fanden, Mik! - Er det okay?
Kom du bare ind.
Vi sidder lige herinde.
- Så kom Mik. - Hva' satan.
- Hej, Rickard og Esben. - Det er sgu lang tid siden.
- Bare sæt dig ned. - Tak for det.
Hvordan går det med kampen?
Det kommer an på, hvem man holder med.
Det står sgu da 0-0, din idiot.
Nå, Mikael, hvor lang tid siden er det egentlig, du har været her?
- Ahr, hvad er det? - 20 år vel.
Ja, 20 år. Tiden går sgu.
- Lever din mor endnu? - Ja, hun er nede på plejehjemmet.
Sidder og kukkelurer dernede.
Knepper hun stadig alle mulige?
Nej, hun er ved at komme lidt op i årene, så...
- Der må være nok at vælge imellem. - Nu synes jeg, I skulle holde kæft.
Skal I have flere øl?
- Fortæl farmor, hvad du har fejlet. - Jeg har lige haft kyssesyge.
Kyssesyge? Hvem har du kysset?
Det ved jeg ikke.
(telefonen ringer)
Hvis far havde været her, så havde han fået en på skallen.
Hej, det er mig. Hej, skat. Jeg har prøvet at ringe på din mobil.
Vi savner dig.
Har du det godt?
Undskyld, jeg var så irriteret. Du må gerne blive lidt længere.
Ja. Du kan bare ringe, hvis...
...et eller andet, ikke? Okay.
Hej, skat.
Hej, Mik.
Jeg er sgu lidt ked af, at de to gutter var der, da du kom.
Nå, det skal du ikke tænke på.
- De har overhovedet ikke ændret sig. - Nej, det kan man ikke påstå.
Og Rickard kan jo ikke klare, at du er lidt klogere end ham.
- Der skal ikke så meget til med ham. - Nej, det skal der ikke.
Jeg kan huske den første gang, jeg var her.
Din far stod derinde og spillede guitar og sang.
Sådan var der slet ikke i min verden.
Og din mor kom med kakao til os.
- Tror du, hun venderhjem hertil? - Min mor? Nej.
Jeg tror, hun blev ret ked af det, da din far døde.
- Det forstod jeg ikke dengang. - Du var jo heller ikke så gammel.
Kan du huske alle de åndssvage ideer og drømme, vi havde?
Det blev ikke til så meget for mit vedkommende.
- Jeg ville være styrmand, ikke? - Blev du ikke altid søsyg?
Nej...
- Der blev ikke så meget ud af det. - Nej.
Jeg tror bare, at det...
Jeg tror, det handler om at acceptere at der ikke er mere i det end det.
- Det har jeg aldrig rigtig kunnet. - Nej.
Hvordan har din kone det så?
- Fint. - Er hun lækker?
Hvad regner du mig for?
Da du tog af sted, var jeg sikker på, at du kom tilbage efter en uge.
- Men det gjorde jeg ikke. - Nej.
Men hvorfor kommer du så nu?
- Jeg skulle besøge den gamle jo. - Ja.
Dagene går. Jeg har ikke nogen fornemmelse af min dagsrytme.
Pillerne forsvinder for hurtigt. Jeg ved ikke, hvor mange jeg tager.
Men det gør ikke nogen forskel, for jeg har det godt.
Selv om jeg er alene, føler jeg mig ikke ensom.
Det er, som om jeg er på vej ind i en ny fase af mit liv.
- Hej. - Hej.
- Har I nogen, der kan se på min bil? - Ja, min far er lige ude bagved.
Nej...
- Han kommer om et øjeblik. - Jeg tror, jeg snupper dem her.
- Skal du ikke prøve dem først? - Nej, det er til min datter.
- Hvor gammel er hun? - Hun er lidt yngre, end du er.
- Jeg kan da prøve dem for dig. - Tør du det?
- Tror du, hun kan lide dem? - Ja, det er jeg sikker på.
- Er det noget, du kan lave? - Jeg kan prøve.
- Hvornår kan det være færdigt? - Tja, sidst på eftermiddagen.
- Keder du dig? - Nej, det går lige.
- Din bil er klar om en halv time. - Perfekt.
Skal du forbi Søby?
Ja.
- Kan jeg så få et lift? - Hvad sker deri Søby?
- En veninde. Må jeg køre med? - Selvfølgelig.
Jeg venter på dig nede ad vejen.
Gider du lade være med at sige noget til min far?
- Det er altså fedt. Tak. - Ingen problemer.
- Hvad hedder du? - Pia.
Jeg hedder Anton.
Du kan finde noget musik på radioen.
- Hvorfor må din far ikke vide det? - Han tror, jeg har en kæreste.
Kan han ikke lide ham da?
- Han er ældre end mig. 28. - 28 år? Det er da ikke noget.
- Nej, vel? Det synes de her. - Vil du gerne flytte?
- Hvor ville du flytte hen? - Det ved jeg ikke.
- Et sted, hvor jeg kan være mig. - Det bliver sværere og sværere.
Du skal sige, hvad du mener, og gøre, hvad du har lyst til.
I min alder er det for sent.
Må jeg spørge om noget. Dig og din fyr, knepper I?
- Ja... - Er det godt?
- Gør det noget, jeg spørger? - Nej, det er bare lidt underligt.
- Men er det godt? - Nogle gange.
- Er han ikke sød ved dig? - Skal vi høre noget andet musik?
Kan han lide dine bryster?
Jeg prøver bare at huske, hvordan det var at være ung.
Må jeg se dem?
- Bare sig, hvis du ikke har lyst. - Jeg har ikke lyst.
Det er helt okay.
- Hvor kører du hen? - Det er bare en lille genvej.
Skal vi lege en leg? Nu slukker jeg lygterne.
Så sætter jeg langsomt farten op, indtil du vil vise mig dine bryster.
Hvad siger du til det?
Jeg må hellere tænde. Vi skal jo kunne se hinanden.
Hold kæft, man kan ikke se en skid. Der er bulderragende mørkt.
Hov, er du sindssyg? Jeg kan komme til at køre dig over.
Det er knaldeme mørkt, for satan.
- Sænker du farten, hvis jeg...? - Ja, det er det, der er legen jo.
Det var da ikke så slemt, vel?
(hulken)
Her. Tag din trøje på igen.
Hej.
Ja, jeg fik sgu nok at landlivet.
- Jeg har savnet dig. - Jeg har også savnet dig.
- Har du? - Ja, det har jeg da.
Sigrid, hvad sker der?
Undskyld, jeg blev overvældet. Jeg har gået og tænkt på os.
- Hvad har du tænkt? - Om du er glad.
Ja, det er jeg da.
- Man kan ikke være glad hele tiden. - Nej.
Har I haft det godt?
- Elsker du mig? - Sigrid, tossehoved.
Hvordan kan du spørge om det?
Jeg dropper den orlov. Er det bedre?
Ja...
- Hej, Mikael. Godt at se dig. - Har Jørgensen tid?
Du kan vente på hans kontor.
- Sig, jeg kommer en anden dag. - Ja. Hej.
Sidder du og skriver til mig?
- Far, hvornår er du kommet tilbage? - Her til morgen.
- Er du kørt galt? - En idiot kørte uden lys.
- Skete der noget med dig? - Nej, bare bilen.
Er de til mig?
- Jeg syntes, de var meget sjove. - De er fandeme grimme.
Tak.
- Hvordan havde farmor det? - Godt. Jeg skulle hilse mange gange.
De klæder dig ikke rigtigt. Jeg ved ikke, hvad jeg tænkte.
- Var det ikke vildt at være hjemme? - Næ.
- Kom du til at tænke på din barndom? - Jeg husker ikke meget fra dengang.
- Er det derfor, du skriver dagbog? - Hvor ved du det fra?
Rolig. Jeg har ikke læst den.
Men det er da "weird", hvis du slet ikke kan huske noget.
Nej, når man bliver ældre, forsvinder de gode ting ind i en rar tåge, -
- så kun dårlige minder står tilbage.
Så hvis man ikke kan huske noget, er det, fordi man har haft det godt.
Nå...
- Hvornår kan du så komme tilbage? - De har ansat vikar i otte måneder.
- Det må Jørgensen da lave om. - Sådan fungerer det jo ikke, Sigrid.
- Hvad skal du så lave? - Jeg har orlov og masser at lave.
Okay.
- Din tur. - Det er ikke godt, du går herhjemme.
- Hvad mener du? - Jeg synes, det er lidt underligt.
Og lidt ynkeligt.
Jeg har ellers tænkt på at holde op med at arbejde.
Nå, okay. Skulle vi så leve af min løn alene?
Vi kunne jo sælge huset.
Det kan jeg ikke. Det var fars hus.
Hvis vi solgte huset, ville vi få frihed til at tage ud at rejse.
Drop den damebladsdrøm, Mikael. Jeg flytter aldrig herfra.
- Mener du det? - Ja.
Parallel staves med tre L'er.
Jeg tror, jeg går i seng.
- Allerede? - Ja, gør det noget?
- Hej. - Godnat, skat.
(lyden af skraldebils baksignal)
Hej. Undskyld.
Hallo.
- Må jeg se efter min kones øreringe? - Ja, værsgo da.
- Det er da ikke øreringe. - Tak skal I have.
Den fornemmelse af frihed, jeg har oplevet, må ikke gå tabt.
I alt for mange år har Sigrids behov styret vores liv.
Langsomt har hun overtaget kontrollen.
Det har ikke været godt for os.
Nu må jeg foretage korrektioner. Ikke noget synderligt.
Tingene skal bare rettes op med behændig hånd.
Det hele bliver bedre for os alle.
- Er Sigrid ikke kommet? - Nej.
- Jeg snupper lige et bad, ikke? - Det er fint med mig.
- Hvorfor har han så travlt? - Det ved jeg ikke.
- Skal vi ikke spise frokost, os to? - Det kan vi da godt.
- Hvad mon Sigrid siger til det? - Ja, hun blander sig i mange ting.
- Bare sig, hvis du ikke har lyst. - Det vil jeg gerne.
- Er der noget, du vil snakke om? - Næ, det kunne bare være hyggeligt.
Okay.
- Hej. Er de gået? - Ja, jeg skulle hilse.
- Hvor er Selma? - Hos Tobias. Sæt dig lidt her.
Jeg skal lige i bad. Laver du ikke lidt te til os?
(skriger af smerte)
(hører høj musik på sin iPod)
- Hvad er der sket? - Vandet kogte. Det gør vildt ondt.
- Kom du til at skubbe til hanen? - Nej. Det brænder...
- Det gør ondt. Ikke røre! - Nej, du skal have koldt på.
- Du skal have koldt på. - Er du sikker?
Jeg fik noget salve, vi skal smøre på bagefter.
- Talte du med Frederik? - Ja, de ville putte dig i koldt bad.
Okay.
Bare tag et minut ad gangen.
- Tak. - For hvad?
Fordi du er så sød.
Jeg tror, at vandet var 75 grader, da det ramte huden.
Det er nok til at fremkalde smerte, men ikke til at give varige mén.
Det er svært at være vidne til Sigrids lidelser.
Men det er en prøvelse, vi må gå igennem.
Med tiden vil hun få det bedre.
- Hej. - Hej.
- Er vores aftale ikke morgen? - Jo, jeg kom bare lige forbi.
- Hvor er Frederik? - Stadig på Riget.
- Værsgo. - Tak.
- Har I fået ny sofa? - Ja.
- Den er sgu da meget lækker. - Ja.
- Må jeg spørge dig om en ting? - Om hvad?
Det rager slet ikke mig, men er det ikke på tide, at I får nogle børn?
- Har Sigrid bedt dig om at sige det? - Nej.
- Det er noget, jeg selv har tænkt. - Vi er nok ikke nået dertil endnu.
Frederik elsker dig, og du elsker også ham.
- Hvad venter I så på? - At jeg er færdig med mit studie.
- Det kan I da gøre samtidig. - Prøver du at lyde som Frederik?
- Det gør du ellers. - Det kan sgu godt være.
- Jeg har gået op ad ham i 20 år. - Tak, jeg har set billederne.
- To rigtig smarte drengerøve. - Jeg var en bonderøv.
- Sigrid og Frederik styrede bare. - Også Sigrid?
Hun var sjov dengang.
Men tingene udvikler sig ikke altid, som man havde planlagt.
Næ.
Du endte hos Frederik, men du har altid været varm på mig.
Mikael, jeg har det godt med Frederik, ikke?
Det er måske derfor, du ikke vil have hans børn.
Nu må du holde op. Det har intet med det at gøre.
- Måske var jeg tiltrukket af dig... - Det er du da stadigvæk.
Altså, du er gift med Sigrid, og jeg er gift med Frederik. Okay?
- Vi har stadig en aftale i morgen? - Ja.
(telefonen ringer)
- Hallo. Hej, skat. - Kan du give mig den web-adresse?
Skal det være lige nu? Jeg tror, du skal gå ind på...
Du skal gå ind på casadelmare.Com.
- Ka... - Nej, nej, det er med C.
- Casa delmare... - C-s-a... øh, a...
Casadelmare. Com, tror jeg.
Hva'? Nej, jeg sidder bare og læser. Nej, der er ikke noget...
Kan du så ikke prøve... Prøv. EU i stedet for. COM.
Ja...
Har du fundet den? Okay, det gør du så.
Det siger vi. Vi ses senere. Hej, skat.
Hvad helvede har du gang i, hva'?
Ikke noget, du ikke selv vil.
Jeg synes bare, at du skal gå nu.
- Hvorfor sagde du ikke, jeg var her? - Hold nu op.
Du kunne have fundet en undskyldning. Som at tevandet kogte eller noget.
(lytter til musik på iPod'en)
- Er Selma i skole? - Ja.
Jeg ved godt, det er et underligt tidspunkt...
...men der er noget, vi må tale om.
Hvad?
Jeg bliver nødt til at sige det her.
- Vi har været gode til at sige alt. - Hvad vil du sige?
At Ellen og...
...jeg...
Vi har været sammen.
Været sammen altså.
Har du været i seng med hende? Det passer simpelthen ikke.
Vil du ikke godt sige, det er løgn?
- Jeg er simpelthen så ked af det. - Hvor mange gange?
- Det er en kæmpe fejltagelse. - Var det lækkert?
- Det er da ligegyldigt. - Nej, var hun lækker?
Tænk, at I kan finde på sådan noget. Pyha!
Jeg ved godt, at hun altid... har... dig...
- Ved Frederik det her? - Nej, Frederik ved det ikke.
- Det vil jeg tale med dig om. - Hvad mener du?
- Jeg vil gerne sige det til ham. - Hvad skulle du få ud af det?
- Jeg kan ikke være andet bekendt. - Er du blevet skør i hovedet?
- Du kan da ikke sige det til ham. - Han skal ikke selv finde ud af det.
Du må ikke sige det til ham. Det ville jo ødelægge alting.
- Vil du ikke lade være at sige det? - Hvorfor?
Fordi det ødelægger alting. Så kan vi ikke se ham mere.
Du har ødelagt det hele.
- Jeg er ikke sikker på... - Vil du ikke lade være at sige det?
Okay.
Det er fordi, du er træt af mig, ikke også?
Nej, men måske har vi brug for at komme lidt væk.
Fra huset, mener du? Vi har jo altid drømt om at bo her.
Nu vil du gerne flytte. Jeg vil så gerne være her.
- Går du fra mig, hvis... - Nej.
Jeg kunne aldrig gå fra dig. Det ved du også godt.
Aldrig.
Sigrids tilstand er hjerteskærende.
Nogle ting skal brydes op, for at vi kan bygge det op igen.
Jeg har det ikke let med det, men det desværre er nødvendigt.
(skriger)
Mikael!
- Mikael! Der er rotter! - Hvor?
Der er rotter over det hele i soveværelset.
- Så kom dog og hjælp mig! - Sæt dig ind, så kigger jeg.
Der er rotter. Nede i soveværelset. Over det hele.
- Hvor er far? Så du ham ikke? - Nej.
- Skal jeg gå ned og kigge efter ham? - Nej, der er fyldt med rotter.
Far? Far?
Hvorfor tager han den ikke?
Er det dig, der ringer, Sigrid? Hej, skat, er du kommet hjem?
- Fandt du dem? - Jeg kan ikke finde nogen rotter.
Men jeg så dem. Jeg er helt sikker på det.
- Jeg har kigget... - Jeg så dem!
- Måske skulle du hvile dig. - Tal ikke, som om jeg er syg!
Det er da ingen, der gør. Der er ikke spor af noget som helst.
Selma, hent et glas vand til mor. Nu tager vi det med ro.
- Frederik kommer lige om lidt. - Hvad skal han?
- Vi skal ro. En gammel aftale. - Nej tak.
Går du ikke over til Tobias? Jeg vil gerne snakke med far.
- Jo. - Tak.
- Hvad skal du tale med Frederik om? - Ingenting. Vi skal ud at ro.
- Har du tænkt dig at sige noget? - Nej.
- Er du sikker? - Ja, det har jeg lovet dig.
Piller op.
Piller ned.
Piller skal du have.
- Jeg er bekymret for Sigrid. - Er der noget i vejen?
Nej, det er bare sådan lidt en hård tid, vi er inde i.
Og jeg skulle måske ikke være taget væk.
- Kan du huske forsøget med pillerne? - Ja.
Det har sat alle mulige tanker i gang.
- Er det okay, hvis vi stopper lidt? - Ja.
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal få det sagt, men...
Jeg tror, jeg har dummet mig.
- Er det noget, jeg skal vide? - Ja, det er vigtigt.
Altså at...
Pillerne gav mig mod til at gøre meget, også godt mod Sigrid.
- Og Selma og jeg har det fint. - Hør lige engang her, Mikael.
Du har aldrig fået nogle piller.
- Hvorfor har jeg ikke det? - Du var på placebo-holdet.
Jeg ville aldrig give dig den slags. Du er jo gift med min søster.
Du har kun fået kalktabletter.
- Du så jo, hvordan jeg reagerede. - Ja, det var også mærkeligt.
Derfor så dobbelttjekkede jeg det. Og det var placebo.
Men sådan reagerer man af og til, når omgivelserne presser en.
Så du skal ikke tænke mere over det.
Far? Hvorfor sidder du her i indkørslen?
Far? Er der noget galt?
Jeg blev pludselig så træt.
Jeg har det bedre nu.
- Hvordan har Tobias det? - Fint.
- Skal vi ikke køre ind i garagen? - Jo, det kan vi lige så godt.
Jeg blev virkelig træt.
Skal vi så ikke køre?
- Hvordan har mor det? - Hun har det fint.
- Var der nogle rotter? - Nej. Nej.
Nej, nej...
Kan du huske, da du blev bidt af en hund og skulle på skadestuen?
Du ville ikke. Du klamrede dig til dørkarmene med dine små hænder.
- Jeg kan altså ikke huske det. - Nej.
Du var også så lillebitte, lillebitte...
Der er ting, man helst ikke vil huske.
- Jeg tager en lille lur. - Okay.
Selma.
Du skal vide, jeg er stolt af dig. Du er blevet voksen og alt det.
Er det ok, jeg ligger lidt hos dig?
Ja.
Hvor har du været?
Øh... jeg skulle bare lige... tænke mig lidt om.
Sagde du det til Frederik?
Nej.
Hvad talte I så om?
Øh...
Ikke noget særligt.
- Undskyld, at... - Du behøver ikke at sige noget.
- Sigrid... - Jeg orker ikke at snakke nu, skat.
Jeg er så træt, og jeg kan ikke sove.
- Skal jeg hente en sovepille? - Ja, gider du det?
Selvfølgelig.
Du holder dig fra Ann Cecilie og Trine, forstået?
Ja, jeg er også ked af at stå her og råbe ad dig.
Overgangen fra hårdt arbejdsliv til frihed går ikke efter planen.
De ønskede forandringer har ikke indfundet sig.
Jeg må gribe enhver mulighed. Pillerne skaber nye tankerækker.
Jeg er på vej videre.
Nogle forvirrede mennesker skal ikke ødelægge de muligheder, piller giver.
Sigrid har langsomt overtaget kontrollen.
Jeg forsøger nogle korrektioner.
Rotterne har myldret rundt i mørket. De skal op i lyset. Så enkelt er det.
Vandet var 75 grader, da det ramte huden. Nok til at volde smerte.
Sigrid er ude af balance. Hun kan ikke klare at miste grebet.
De sidste krampetrækninger er ynkelige.
Hvad er forskellen på at tænke på en handling og at udføre den?
- Hvor er mor? - Hun sover.
- Jeg vil gerne lige se hende. - Hun har brug for lidt ro nu.
- Jeg synes, hun skal læse det her. - Det er jo bare en historie.
- Jeg finder på små historier. - Jeg vil have, hun skal læse det.
Det er ingenting. Hvorfor græder du? Hun må da godt læse den.
- Hvordan fik du hende til at sove? - Hun bad om en sovepille.
- Hvad har du gjort ved hende? - Hvorfor skulle jeg gøre mor noget?
- Jeg vil gerne tale med hende. - Det skal du da også...
- Slip mig! - Men jeg rører dig ikke.
Selma, lad nu være... Lad hende dog sove.
- Hvad er der dog? - Slip mig!
- Hvorfor er du bange for din far? - Hjælp!
Selma! Bliv nu her, for fanden!
Selma...
Ikke græde. Vil du ikke lade være med at græde.
Jeg gjorde det, for at alt skulle blive godt.
- Jeg kunne aldrig gøre dig... - Slip mig!
(Selma skriger i baggrunden)
Selma? Selma?
Selma!
Selma? Hvor er du?
Selma! Selma!
Selma?
Hvad laver du? Få hende ud derfra!
(Selma skriger fra fryseren)
Mikael!
Luk mig ud!
Mikael, hvad laver du? Mikael!
Mikael, hvad laver du?
Okay, okay...
Mikael, hør efter, hvad jeg siger.
Mikael, du må ikke gøre Selma noget. Du må ikke gøre Selma noget.
Mikael...
Du må ikke gøre Selma noget.
(Selma og Sigrid skriger fra fryserne)
- Mor!. - Mikael!
Mor, hvad sker der? Mor, hvor er du henne?
Far, du må ikke gøre mor noget!
Far, vil du ikke nok lade mor være?
Lad hende nu være.
Far, hører du?
Far.
Du må ikke gøre mor noget.
(Selma snøfter)
- Selma? - Mor! Mor!
Selma!
Hvor er han henne? Hvor er han, mor?
Hvor er han henne?
Sigrid lod mig forsvinde. Hun overlod mig til mig selv.
Jeg har tænkt meget på det, vi havde, inden det gik skævt.
Jeg savner at tale med Selma.
Det er svært at acceptere, at hun ikke længere er en del af mit liv.
- Hej, mor. - Mikael!
Nej, hvor er det sødt af dig at komme.
- Nå, er de søde ved dig? - Jo, de er såmænd meget søde.
Men du kender mig. Jeg kan ikke lide at have mange mennesker om mig.
Ja, det er jo det.
- Tager du nogensinde ud til huset? - Nej, der er så tilgroet og rodet.
Jeg får aldrig det hus solgt. Du kommer til at hænge på det.
Hvordan har min Selma det?
- Hun er ved at finde sig en kæreste. - Nej, er hun?
Så er det nok derfor, jeg ikke hører så meget fra hende.
- Er hun glad ved ham? - Ja, det virker sådan.
- Og hvordan har hendes mor det? - Fint.
- Er hun lige så forvildet som altid? - Ja...
Ja, det... det er hun vel. Hun var nede, da hendes far døde.
Men det er godt nu.
Jeg bruger mange kræfter på at finde ud af, hvad der fik mig på afveje.
Men de ubehagelige hændelser trænger sig hele tiden på.
Dem slipper jeg aldrig af med.
SLUT Tekstet af Aage Brock SDI Media Denmark