Översatt av: Snowpatrol www.divxsweden.net
Synk: Wheee!!!
Ryssarna tror att de äger världen. I synnerhet de här.
- Ingen limousine? - I vår bransch bör man vara anonym.
Jag gillar limousiner.
Okej!
Pistolen är ofarlig för alla förutom...dig.
- Du vet vad jag vill ha. - Ja.
Sluta jävlas med mig!
Öppna den! Öppna!
Öppna den!
- Ge mig det jag vill ha. - Jag har inget annat.
Om jag vore du hade jag tagit pengarna.
- Du är inte min mäklare. - Jag bara råder dig.
Ta av dig kavajen!
Det var väl inte så svårt?
- Ursäkta mig. - Sa jag inte åt dig...?
Släpp vapnet! Ur vägen!
Ur vägen!
En misstänkt iförd reflexväst befinner sig ovanpå tåget.
NYPD!
Ducka!
Han är i andra änden.
Lägg er på perrongen allihop!
Samtliga kliver av tåget!
Ner med er! Nu!
Genomsök spåren, tunneln och taket!
Han hoppade! Han var på taket!
Tåget är avstängt, ingen får kliva ombord!
Se till att få folk härifrån!
Frys bilden där.
Skurken har stake. Ingen identifikation?
Nej. Det finns ytterligare en kamera på stationen.
Frys där, Michaels!
Ser du vad jag ser? Det är han.
- Vem då? - När började du här?
Jag har sysslat med rån- och mordfall i 22 år. Vilket innefattar konststölder.
Visste du att det är vanligt här? Det gjorde inte jag som nykomling.
Weber har läst konstvetenskap.
Hur som helst satte polismästaren mig på alla såna fall.
Under mina 20 år har alla åkt fast. Alla förutom han - Keith Ripley.
Han är den bäste.
SPÅDAM
Du har varit en stygg pojke.
- Jag kan nog ge dig 50. - Nej, det är otänkbart.
Jag skulle ta minst 100.
- Jag råder dig bara. - Du.
- Kan jag få låna den här? - Jag hade tänkt använda den.
- Men ditt får duga. - Du bör veta en sak, Gabriel.
Eller föredrar du señor Martin?
Du kan inte gripas för väpnat rån om ditt vapen är oladdat.
- Skulle jag då bära skarpladdat? - Vi får väl se.
- Du kunde ha tittat efter. - Varför då? Du har tagit mitt byte.
Njut av det. Hej med er.
Förresten jag skulle ha begärt 125.
- Jag bara råder er. - Stanna, Gabriel.
Varför då? Tänker du skjuta mig?
Eftersom du stal diamanterna så tycker jag vi ska dela på intäkterna.
Vad blir jag skyldig för denna generositet?
Jag har ett förslag.
Hur visste du att jag skulle bege mig hit?
Det ingår i förslaget...
Helvete också!
Ta det lugnt.
- Nicky vill ha sina pengar. - Fråga honom.
- Det här är inte min ensak. - Jo, nu är det det.
Se det här som ränta. Nicky är trött på att vänta.
- Du måste ha usel karma. - Jag tror inte på sånt.
- Angående förslaget... - Nej! Du är komplett galen!
Godnatt!
- Vad är det? - Här har du din karma.
- Vad låg i det andra brevet? - Din andel.
Nu har du fått min.
- Tänk på saken. - Visst...
- Vad vill du ha? - En kumpan.
Jag var på tåget för att få se dig arbeta.
Jag har skuggat dig ända sen du kom till stan.
Varför kom du hit?
- Det är orkansäsong i Miami. - Du ville inte återvända till Angola.
- Jag har lärt mig läxan. - Gabriel Martin är en rockstjärna.
Så varför höll du show i tunnelbanan för småpengar?
Av två skäl: Miami blev för hett. Det här kan du nog relatera till...
...emellanåt...
...emellanåt vill man känna ruset.
Adrenalinet. Du vet vad jag menar.
Igår bestal du två juvelerare på ett par stenar från Romanovs.
Min idé är att ta själva Romanovs.
Mer specifikt två Fabergéägg värda 20 miljoner dollar.
Styck.
Det är inget enmansjobb.
Har jag fångat ert intresse?
Vänta här.
Jag har hört att de föredrar kontanter eller din förstfödde.
Ta och pröva The Standard istället.
- Är du avundsjuk? - På vem då?
- Den mystiske banditen. - Sånt där är inte min stil.
Jag tycker han har stil och mod.
Din kroppstyp liknar hans.
- Du kan ha stil utan att råna tåg. - Ja, men erkänn att sånt märker dig.
Jag bjuder så slipper du försöka läsa kyrilliska.
Jag tittade bara på bilden.
- Du är alltså avundsjuk? - Ja, där fick du mig.
Min chef måste få sin kinamat. Så...en annan gång.
- Vad innebär det? - Jag ringer dig.
- Du kan inte mitt nummer. - Det kan bli ett problem.
- Är du här med honom? - Mer eller mindre... Ja.
- Vad vill du? - Ge min guddotter en present.
- Jag fyllde år i förra månaden. - Förlåt för förseningen.
- Det finns inga hakar, Alex. - Nej, tack.
Trevligt att sånär råkas, Gabriel.
Synd bara att ditt sällskap håller lågvattenmärke.
- Tänkt inte ens tanken. - Vadå?
Närmar du dig henne sliter jag ut ditt hjärta.
- Hon tycks ogilla din hjärtlighet. - Nu har jag varnat dig.
- Var inte målet Romanovs? - Det här kallas research.
De är magnifika.
Det är de.
År 1885-1916 tillverkade Fabergé 50 såna här påskägg åt kejsarinnan-
- och svärdottern tsarinnan Alexandra. - Ska jag anteckna inför frågesporten?
Nej, men det blir ett test.
Okej...alla Fabergés är gjorda i dyrbar metall och fina juveler.
- Envar ett unikt mästerverk. - Sannerligen.
De flesta visas i Kreml, resten finns i privat samlingar-
- eller också är de försvunna. - I detta fall på Romanovs.
- Vem är din köpare? - Det vill du inte veta.
Ska jag stjäla dem vill jag veta. Hur kan de vara värda 40 miljoner?
Därför att ingen känner till deras existens.
De så kallade "Mysterieäggen"?
Jag trodde att det var en myt.
- Ifjol dök de upp på Romanovs. - Hur vet du allt detta?
Jag var kumpan med Victor Korolenko, Alexs pappa. Han stod ryssarna nära.
- Han kände till allt de visste. - Varför samarbetar inte ni då?
Låt oss säga att han inte längre finns här.
Han är borta. Du är här.
Nu måste vi bara leverera.
Ripley...?
Varför riskera din frihet?
Det här lär bli svårt. Är du inte nöjd med att gå fri?
Jag blir aldrig nöjd.
Somliga föddes till kompositörer.
Andra till att dela atomen.
Jag föddes till tjuv.
Sträck ut din hand.
Min hand?
Det myntet fick jag av Victor när vi blev kumpaner.
Myntet symboliserar en rysk fras.
"Vorovosky mir". Fritt översatt: "Tjuvarnas värld."
Victor tillhörde den. Nu...gör du det.
Du missuppfattade det. Ripley är bara en affärskollega.
- Det här är... - Stalkning?
Hade jag fått ditt nummer kunde jag ha ringt först.
- Två dåliga antaganden. - Har du en vas?
Jag tror att blommorna behöver vatten.
Kan jag använda den där?
Jag såg en rysk nattklubb här i kvarteret.
Riga Rose eller nåt sånt. Kan vi inte träffas där efter jobbet?
- Jag är upptagen. - Jag väntar på dig.
- Jag kommer inte. - Jag chansar på att du gör det.
Do svidarnja, Alexandra.
Research på Keith Ripley. 1993 - Brooklyn Museum.
- 1994 - Diamantdistriktets lager... - Jag känner till Ripleys historia.
Jag har gripit honom två gånger. Han gick fri tack vare bra advokater.
Precis, varför inte ta en rövare? Mord ett: Victor Korolenko.
Tänker du på ångbadet? Glöm det. Det fanns varken kropp eller vittnen.
Korolenko var jättenära att ange Ripley i utbyte mot vittnesskydd.
Men Ripley hann före mig och jag kan inte bevisa det.
- Okej, jag förstår. - Nej.
Du begriper inte varför Ripley utför ett småjobb i tunnelbanan.
Det gjorde inte jag heller förens jag läst holländarens utsaga.
Diamanterna var från Romanovs.
Menar du att Ripley planerar att råna Romanovs?
Kom igen! Det är omöjligt. Inte ens Ripley klarar det.
Ska vi slå vad?
- Hej. - Hej.
Du känner till det här stället väl.
Erkänn att du såg reklambladet i faxen och gjorde ett antagande.
Skyldig.
Anta aldrig nånting, speciellt inte här inne.
- Vad underligt. - Va?
- Får jag bjuda på en drink? - Jag dricker inte.
Vill du dansa?
Ja, jag är villig att göra mig till åtlöje.
Här.
- Och en åt honom. - Tack.
- Jag trodde alla ryssar drack. - Översatt: Vi är ett alkoliserat folk.
- Nej, jag menade inte så. - Det är vi faktiskt. Skål.
Hur är det att jobba för advokaten?
Jag är också advokat.
Allt jag säger är felaktiga antaganden.
Det vet man inte förens efteråt. Pappa varnade mig för advokatyrket.
Han sa åt mig att göra nåt anständigt av mitt liv.
Visst stod din pappa och Ripley varandra nära?
En gång i tiden, ja.
Ripley har säkert berättat att pappa är död.
Nu gillar han att försöka ta hand om mig.
Betala saker och sånt. Det är det minsta han kan göra.
Förlåt. Jag menar inte att snoka.
Jo, det gör du visst.
- Vem är det nu som gör antaganden? - Nej, Gaby. Jag antar ingenting.
Vill du höra om Ripley?
Håll dig borta.
Din jävel!
Du tappade de här och jag är en gentleman.
Helvete! Vad vill du?
Jag sa åt dig att lämna henne ifred. Jag säger det inte en gång till.
Klä på dig. Jag väntar där nere.
Fascinerande.
Du skulle kunna starta en helt ny inredningstrend.
Vad är det här? Polis-ID:n?
Romanovs har en mottagning till NYPDs ära ikväll.
- Vi blev just inbjudna. - Polis för en kväll.
Ät så många munkar du orkar. Innan dess ska du gå till kemtvätten.
- Varför hämtar du inte tvätten själv? - Vem sa hämta?
Du ska lämna in.
Mobiltelefon, tack.
Kom. Vi ska som amerikanerna säger "knyta kontakter."
- Polischef Rawls. - Polismästare Morreli.
Det är en ära. Vill ni gå en rundvandring?
- Romanovs hemligheter? - Tack, vi känner oss hedrade.
Alla dessa ryska säkerhetspoliser och varenda millimeter här är larmat.
Om en fågel skulle flyga in här skulle de upptäcka det.
- Topkapi. - Rififi.
Nej, fågeln flög in på museet och satte igång larmet i Topkapi.
- Du är en cineast. - Jag ser bara rånarfilmer.
Det man kan ta lärdom av museefågeln är att man måste kunna improvisera-
- för nånting går alltid snett. - Jag föredrar att undvika det.
- Hur bra är övervakningssystemet? - Låt oss se efter.
- Valvet kontrollerat 22:00. - Uppfattat.
- Smartkort till hissen. - Och alla dörrar.
Då var vi igång.
Kul att se dig, gamle vän.
Polisintendent Weber, förmodar jag.
Identitetsstöld är ett allvarligt brott.
Och ganska pinsamt i detta fall.
Det var generande att påstå att jag fortfarande är intendent.
- Jag menar i vår ålder. - Väldigt lustigt.
Vad gör du här? Och varför tog du min inbjudan?
Du får ursäkta förevändningen. Min vän här ville se lite lyxigheter.
Du kan såklart gripa oss för att vi utgett oss för att vara poliser.
Det låter frestande.
Dina överordnare skulle kräva en förklaring och det vore genant.
En ökänd tjuv får tillträde genom att låtsas var du.
- Utmärkt polisarbete, Weber. - Kom igen när det här är över.
- Vem är din assistent? - Jules Dassin.
Trevligt att råkas, Jules. Jag älskar dina filmer.
Njut av festen medan ni kan.
Vad var det där om?
- Det var bara en snut. - Verkligen?
Vi har just blivit ertappade på stället vi tänkt råna.
Du och Weber kanske är kumpaner och försöker sätta dit mig?
Är ni det, Ripley?
Rör på fläsket!
Weber vet inte vad vi gör här.
Han vet varken när eller hur och han känner inte till äggen.
Weber är så besatt av att gripa mig att han slutat tänka som en polis.
- Ge mig en bra anledning. - Du har redan fått 40 miljoner.
Nu ska ni få se det heligaste, såvida ni lovar att inte råna oss.
Bäst att jag låter bli att anteckna då.
Vårt huvudvalv. - Slå av rörelsesensorerna, Gregor.
Valvet är helt ointagligt.
Röstsensorerna kan bara aktiveras av vår säkerhetschef Boris Sergeev.
Men vi har även en biometrisk handavläsare.
Därför måste alltid vi båda närvara när valvet ska öppnas.
När jag aktiverat handavläsaren måste han aktivera röstsensorn.
- Det förhindrar stöld från varandra. - Du får hoppas Sergeev förblir frisk.
Jag måste också hålla mig frisk.
- Hamburgare. - Hamburgare.
- Stort äpple. - Stort äpple.
Herrejesus...!
Valvdörren stängs varje heltimme. Då måste proceduren återupprepas.
Se helt enkelt till att inte bli inlåst där.
- Vem sa att det skulle bli lätt? - Du sa aldrig att det var omöjligt.
Armerat glas, det tar en halvtimme att förstöra.
Men efter en halvsekund låser ultraljudssensorn valvet.
Inneslutande säkerhet. Det är stört omöjligt att ta sig ut.
- Vart leder den dörren? - Till vårt inre valv.
Tyvärr kan jag inte ta med er dit.
Före vi återgår till mottagningen vill jag tacka för ert stora stöd.
Tack för helikopterdonationen.
- Vi kan göra det, Gabriel. - Nej, absolut inte!
- Det var ett nöje. Farväl. - Vänta ett ögonblick.
Vi kan inte gå än. Om Zykov hittar kameran ändrar de rutiner.
Förstår du inte innebörden av: "Det skiter jag fullständigt i"?
Förlåt. Låt mig...
- Snälla, tillåt mig. - Det är ingen fara med mig.
- Vad i helvete?! - Vad i helvete?!
Jag är specialagent Hal Donley.
Du undersöker alltså ett stöldförsök du tror ska ske på Romanov Jewelers?
"Tror", så fan heller! Jag vet att det kommer ske.
Vi ber dig återkalla dina mannar. Det finns viktigare ärenden.
Vad är viktigare än en potentiell diamantstöld-
-från ett företag som är en stordonator till NYPD?
Valentin?
Vitaly Zykov var under Sovjettiden partipampen Dimitri Kuzins högra hand.
Kuzin startade ett självständigt ryskt diamantcentrum i Amerika.
Romanovs...
Men diamanter är inte det enda han skeppar hit.
- Han tömmer Rysslands skattkammare. - Guld, ädelstenar och konst.
Tror ni att pengarna Romanovs donerar till er kommer från legal försäljning?
- Så varför gör de det? - Menar du allvar?
För att NYPD ska lämna dem ifred. Det är deras tankegång.
Vi behöver mer tid till att bygga upp vårt fall.
Intendenten...lägg ner utredningen.
- Mina herrar. - Polischefen.
Om du tror dig kunna köra utredningen i smyg. Glöm det.
Det här är större än dig och ditt ego. Förstår du det?
Ja.
- Vad hade de att säga? - Ingenting.
Först måste vi ta oss förbi kamerorna.
Vi skulle kunna byta ut sändningen mot stillbilder så att vi inte syns.
Då återstår röstsensorn, handavläsaren, rörelsesensorerna-
-och en best till valvdörr.
Inre valvets dörr är schweizisk och utrustad med fjäderdrivna låskolvar.
Om du knackar ut låset låser de dörren.
Abraham Lincoln.
- Broadway. - Broadway.
Om en vecka har vi alla orden.
Dan McWilliams, MTA. Vi ska utföra underhåll-
-på tunnelbanan invid er källare. Vi kommer att jobba nätter.
Om en ultraljudsgivare med samma frekvens placeras här-
-skickar den tillbaka signalerna till huvudenheten.
- Kan du fixa en sån? - Jag kan fixa vad som helst.
- Kan du ta dig förbi ett knapplås? - Ja, det är bara en tidsfråga.
En tillhållare åt gången. Det är besvärligt...men möjligt.
Du.
Ja... Jag.
- Vad skrattar du åt? - Jag hatar kinamat.
Jag totalt, otvetydigt, definitivt avskyr kinamat.
Leonid, min chef är kinamatsberoende.
- Jag tål inte ens lukten. - Ännu ett felaktigt antagande.
Nej. Det är inte helt...fel.
Vad?
- Du stal det här, inte sant? - Ja. Det är vad jag gör.
Vänta.
Vi har ett problem.
Armbandet? Jag kan inte lämna tillbaka det.
Nej, jag gillar det.
Vad är då problemet?
Du och jag.
Jag såg inte den biten som ett problem.
- Och Ripley. - Det är ett problem.
Du och Ripley lever i en opålitligt värld.
Hur dog din pappa?
- Han blev skjuten. - Vem sköt honom?
Han hade spelskulder till en Nicky Petrovich.
- Nicky vill ha sina pengar. - Fråga honom.
- Det här begreppet "Vorovosky mir"... - Ja, jag känner till det.
Där den andre har ansvar för den enes skulder.
- Varför lät de Ripley leva? - Därför att han har...
...intjäningsförmåga.
Gaby...
Jag ville inte gå på fler begravningar.
Jag vill vara med dig, men ingen av oss kan lova nåt.
Så kanske borde vi inte ens försöka.
Hoppa in.
Du lär såra henne förr eller senare. Och det är det sista hon behöver.
Du har inte sårat henne förut, då?
Är det nåt du undrar över?
Ja.
Varför är Victor död, men inte du?
Alex har säkert berättat om Nicky Petrovich.
Nicky skulle stryka skulden om Victor utförde det här jobbet.
- Drog Victor sig ur? - Han skulle ge Nicky till polisen.
- Och dig. - Ja.
Weber erbjöd Victor vittnesskydd, men Alex ville inte flytta.
Så han köpte sig en dödsdom istället.
Varför är det fortfarande ditt problem? Stick bara.
Du bryter inte ett avtal med Nicky ostraffat. Han vill ha äggen.
Victors andel hade betalt av hans skuld.
Victor och jag var kumpaner. Nu är jag ansvarig för hans skuld.
- Skitsnack! Låt det bara vara. - Det är inte ett alternativ.
Hör här. Vi utför jobbet.
Nicky får sin del och jag tar en förhållandevis liten summa.
- Och du kvitterar ut 20 miljoner. - Jag vet inte...
Antingen utför vi jobbet eller också ber du Weber om vittnesskydd.
Vilket inte är en valmöjlighet för då kommer Nicky att döda dig.
Det är ren fakta.
- Då stjäl vi de förbannade äggen. - Ja.
Helvete...!
Vi jobbar på det. Snälla, lämnas oss ifred.
Jag tror att han hycklar oss.
Vi ogillar att bli förolämpade.
Okej.
- Vet du vad myntet står för? - Ja.
Eftersom du har det i din ägo-
-kan jag inte vara säker på att ni inte försöker lura mig.
Det är ingen som försöker det...
Nicky...
- Jag är ledsen, Alex. - Ja, det är vi väl alla?
Varför tog du hit henne?
Det finns säkert många skäl, men bara ett jag bryr mig om.
- Varför skulle vi försöka bedra dig? - I ditt fall nån slags hämnd.
I hans fall ren girighet. Det spelar ingen roll vilket.
Jag tänker inte riskera att ni säljer det som rättmätigt tillhör mig
Ursäkta mig, mr Petrovich. - Kan du...? Tack.
Var står det skrivet att äggen tillhör er?
De tillhörde min familj. Min gammelfarfar tillverkade dem.
Evgenly Petrovich tillverkade dem.
Han gjorde 1917 års mysterieägg.
Jag ska ha de äggen och ni ska fixa dem åt mig.
Det var därför jag tog hit Alexandra.
Hon ska hålla mig sällskap när ni utför det ni ska.
Försöker ni följa efter oss, dör hon.
Bäst för er att ni tror mig.
Får jag inte det jag vill ha...dör hon.
Stick. Det ligger en tunnelbanestation inte långt härifrån.
Fan ta dig!
Jag sa åt dig att lämna henne utanför.
Hon var insyltad redan som ofödd. Vi slår till imorgon.
- Jag hörde oväsen. - Vadå?
- Hörde du inte? - Nej.
- Får jag undersöka saken? - Vänta.
Enligt loggboken utför MTA underhåll på tunnelbanan, Gregor.
- Underhåll? - Ja. Håll oss uppdaterade.
- Hur lång tid är det kvar? - Tre minuter till kontrollen.
- Valvet kontrollerat 22:00. - Uppfattat.
- Zon 47. - Det kan inte vara MTA.
Jag skickar dit Gregor. - Valvet, kom.
- Valvet här. - Kolla upp larmet.
Jag är på väg.
Falsklarm.
Säg åt dem att allt är okej.
Smartkort. Kom igen!
Då går vi.
Han dröjer.
Det här är tråkigt.
- Vad är det här?! - Porr.
- Ha den äran, Artur! - Det är inte min födelsedag.
Är det inte?
Här är en tårta till Artur.
Förlåt mig.
- Får jag hämta min komradio? - Gör det fort. Det här är inte kul.
- Vilken god tårta! - Du borde fylla år oftare.
- Rasputin. - Rasputin.
- Sjutton. - Sjutton.
- Norge. - Norge.
Fan!
- Den undrar om jag är hungrig. - Är du det?
- Okej. - Vänta.
Kör.
Stanna. Ta till höger.
Höger...
Stanna. Bra. Fortsätt rakt fram.
Kör.
Stanna. Ner med huvudet!
Okej. Nu diagonalt åt vänster.
Fortsätt...
Dra in armarna!
Rakt framåt.
Kör, kör, kör...!
Stanna!
Placera ut den.
Skynda på.
Stanna! Ducka!
Okej, skynda dig.
Så fort du kan.
Bra.
Det fungerar. Vi fortsätter!
Vänta, vänta!
- Bly. - Okej, vi tar oss en titt.
När? Helvete! Vi kommer omgående.
Ja, jag är skyldig dig en. - Det är utförsäljning på Romanovs.
Det var min informatör. Skicka alla tillgängliga enheter till garaget.
Ja, sir.
Det ser bra ut.
Okej.
Försiktigt.
Nu är det din tur.
Lite till. Kom igen!
Mer, mer...
Stopp! Det är perfekt.
Okej.
Ett - nej.
Två - nej.
Tre - nej.
Fyra.
Där har vi det! Fyra, ett - nej.
Fyra, två - nej.
Fyra, tre - nej.
Fyra, fyra - nej.
Fyra, fem.
Bingo!
Kör! Vi vill gärna komma fram idag.
Okej.
Fyra, fem, sex, ett, två. Där satt den!
Fyra, fem, sex, ett, två, tre.
Nej.
Fyra, fem, sex, ett, två, fyra - nej.
Fyra, fem, sex, ett...
...två, fem - nej.
- Fan också. - Fyra, fem, sex, ett, två, sex.
Bingo!
Fyra, fem, sex, ett...
...två, sex, ett.
Ett. Kom igen!
- Kom igen! Vad fan gör du?! - Improviserar.
Ta bort den här skiten.
Kör förbi honom! Få dem att flytta på sig!
Där.
Låt se om vi kan få upp behållarna.
Okej.
- Vad gör du? - Ge mig lådan.
- Gör det inte, Gabriel. - Ge mig lådan.
- Det finns massor av grejer här... - Håll tyst och ge mig lådan!
- Alex då? Hon kommer att dö. - Jag säger det bara en gång till.
- Varför gör du det här? - Jag är polis.
Weber hämtade hit mig från Miami.
Du är alltså snut. Vill du gripa mig? Varsågod.
Men om en minut blir vi inlåsta här och Alex kommer att dö.
Du är avskyvärd! Du kunde lika väl ha skjutit henne själv.
Allt detta bara för att gripa Keith Ripley.
Din sjuke jävel!
- Du har 30 sekunder på dig. - Hur får jag tag i Nicky?
- Telefonnumret ligger i min ficka. - Ge mig det och äggen.
Vill du att hon ska överleva?
Tio sekunder.
Jag beklagar.
Till källaren, grabbar!
Ledningscentralen till valvet, kom.
Ledningscentralen till valvet. Gregor?
Kontrollera hissen, Bogdan.
Jag är polisman!
Det finns en tjuv inlåst i ert inre valv.
Ur vägen! Backa!
Nu!
Lägg ifrån er vapnen!
- Nu! - Okej!
Lägg ifrån er dem! Nu!
Sparka iväg dem. Nu!
Vad vill ni?
Öppna entrén så att jag kan återansluta till min enhet.
Ni kan gå till källaren under tiden.
- Dörren är larmad. - Det är ditt problem!
Tvinga mig inte att skjuta honom.
Släpp vapnen! Polisen? Det påstår alla ikväll.
Jag har det du vill ha.
- "Poliserna" sitter inlåsta. - Låt dem sitta där.
Kan vi pratas vid? Jag har ett förslag åt er.
Var är hon?
Stå stilla! - Han har en pistol bakom lådan.
Ge mig lådan och Andrei vapnet.
Nej, ni har inte förstått. Släpp henne och ni får lådan.
Ni förstår, om jag skjuter igenom lådan-
-blir Nicky inte glad.
- Om du förstår vad jag menar. - Öppna lådan.
Sänk pistolen!
Okej.
- Är du okej? - Ja, jag mår fint.
Iväg med dig.
Ge mig lådan.
- Hoppa in. - Nicky vill träffa dig.
- Ge mig ditt vapnet. - Allt är väl i sin ordning?
- Sen när får ni kvarhålla oss?! - Jag ber om ursäkt, intendent Weber.
Följ med mr Sergeev till valvet. Det ni vill ha finns där nere.
- Var är den andre? - Det var bara han.
- Var fan är min kille?! - Ditt privatliv är inte min ensak.
Jag ber om ursäkt för att jag fört er hit-
-men jag var tvungen att kolla äggens äkthet.
Din brist på förtroende är verkligen deprimerande.
Jag står alltid vid mitt ord.
Hon borde vara med sin gudfader nu.
- Det lär vi märka. Får jag? - Visst, ring du.
Ja.
- Hej, var är du? - Jag är i fängelset.
- Hur är det med honom? - Vad tror du?
Jag hade inget val, Alex.
Minns du när jag sa att ingen av oss kan lova nåt?
Löften är flyktiga, men inte känslor.
Var känslorna också lögn?
Jag menar är vi på riktigt?
- Jag måste lägga på. Godnatt. - Vänta...
Är du nöjd nu?
- Har du sett dem? - Nej, vi hade bråttom.
Det är ju bara...trä.
- Herregud! - "Bara" trä?
Det var 1917 i Ryssland. Folk svalt.
Det fanns ingen juveler eller diamanter kvar.
Inget hopp. Trots det skulle tsarinnan Alexandra ha sina ägg.
Nu kanske du förstår varför det blev revolution.
Folk behövde nåt att tro på.
Kör hem honom.
Gabriel...
Jag vet vad de säger om mig, men jag är ingen mördare.
Snarare en ödmjuk invandrare. Förmodligen ganska lik dig.
Skulle inte tro det, mr Petrovich.
Du är inte ett dugg lik mig.
Utmärkt. - Vi har gripit Petrovich.
En tjallare angav honom. Vet ni var han var?
- Du berättar säkert. - Han satt på strandpromenaden.
Jag trodde aldrig att "specialisten" skulle bli manipulerad av en brud.
- Hurdana är poliser från Miami? - Duktiga, Weber.
Hur kunde du gå på det efter alla år i såna kretsar?
- Ibland förändras...saker. - Som att byta sida menar du?
- Är Ripley din bäste vän nu? - Jag gillar honom bättre än dig.
Jag är förståss arslet.
Ska du inte berätta att han är en bra kille som råkat hamna snett?
Ge mig nåt bättre!
Allt du kan få är sanningen.
Åt helvete med det! Återvänd till Miami, Martin.
- Har du tur får du behålla jobbet. - Vi får väl se.
Faktum kvarstår att jag till slut satte dit Ripley.
Han kommer få lämna fängelset i en likkista.
Låt oss hälsa på mr Petrovich.
Det där är inte Nicky Petrovich.
- Rikskriminalen har bekräftat det. - Det skiter jag i. Det är inte han.
Jag var ju där.
- Vi lägger ner fallet. - Varför då?
Jag kan inte förlita mig på en polis som kan ha varit olegitim.
En polis som var navet i en officiellt nedlagd operation.
Er avdelning har dessutom mottagit stora mutor från ryska maffian.
Hur blir det med Romanovs och de stulna skatterna då?
Zykov och Ripley ingick ett avtal.
Jag har ett förslag åt er.
Ripley kommer inte åtalas.
För Romanovs kommer förneka att äggen nånsin existerat.
Vi kan inte bevisa att de stal nånting.
Ni har väl ett bildarkiv, eller?
Det är han. Nicky Petrovich.
- Polisassistent Martin... - Ja?
Det där är Victor Korolenko.
Han antas vara död, men kroppen har inte påträffats.
Den lär ni aldrig hitta, intendenten.
Weber. Va?!
Hans advokat fick honom släppt efter en borgenförhandling.
Vem var advokaten?
Vem fan tror du? Alex Korolenko.
Du kan inte lova nånting, så kanske borde vi inte ens försöka.
Pappa.
Ska vi ge oss iväg?
Ville inte åka utan att säga adjö. Jag är skyldig dig en, Gaby.
Den verkliga Nicky Petrovich är den Zykov smugglat via.
- Zykov och Petrovich har försvunnit. - Kolla på diskoteket...
- Riga Rose? - Du känner visst till området.
- Jag är polis. Minns du det? - Jag har aldrig glömt det.
- När fick du reda på det? - Innan du anlänt från Miami.
Jag och Weber har samma källor, fast jag betalar bättre.
- Vi är redo för avfärd. - Så varför hjälpte du mig?
Hade du dåligt samvete?
"Samvete" finns inte i mitt ordförråd. Jag ville ändra ditt synsätt.
- Tillsammans är vi oslagbara. - Jag tror dig.
Jag hör av mig senare om du är intresserad.
Jag ska träffa en man som betalar bra för nåt han måste ha inlåst i källaren.
- Fin troffé, Gaby. - Vänta! Låt mig prata med henne.
Hon ska väl ingenstans? Hon har inte begått nåt brott.
- Uppför dig nu. - Jag ska försöka, farbror Keith.
- Fast min juristkarriär är nog över. - Tack gode Gud för det.
Du frågar ständigt om denna Petrovich som jag inte vet ett skit om.
Det här är en nattklubb. Vet du vad jag tror?
Jag tror du behöver ett ligg.
Förstår du, polarn? Skaffa dig en brud.
Vodka...
- "Zakuska"? - Ryska för aptitretare.
- Tror du jag behöver en sån? - Det hoppas jag.
Jag trodde du var nykterist.
- Vad sa jag om antaganden? - Vi borde sluta med det, nu.
Jag heter Gabriel Martin och jag kommer från Miami.
Jag sökte egentligen en advokat, men kontoret var stängt.
Så...jag gick hit.
Jag heter Alexandra Korolenko och jag kom från St Petersburg via Odessa.
Och...jag älskar att dansa.
Så...jag kom hit ikväll...
Vill du dansa med mig?
Ja...
Jag är villig att göra mig till åtlöje.
Jag också.
Du besvarade aldrig min fråga när jag ringde dig från Coney Island.
- Vilken av dem? - Jag vill veta...
Var alltihop lögn?
Inte det som betyder nåt.
Det var sant.
- Det var på riktigt. - Jag kände det på mig.
Översatt av: Snowpatrol www.divxsweden.net
Synk: Wheee!!!