Tidligere:
Ellcrysens frø må føres til et sted som heter Vernet.
For å stå imot kraften hans, må du lære å kontrollere din egen.
-Druiden var en tåpe som sendte deg. -Bandon!
Det er glassmaleriet fra synet mitt. Det er slik vi finner Blodilden.
Eretria. Kroppen din er karet, blodet nøkkelen. Ikke la dem dra uten deg.
Hjelp oss, og du blir fri.
-Det merket. Hva betyr det? -Jeg vet ikke. Har alltid hatt det.
-Arion, faren min... Alle er borte. -Og nå er du konge.
Hill kongen!
Nå finner vi Vernet.
-Det må finnes en annen vei over. -Der, kanskje. Den gule linjen.
Ser du noen annen vei? Broen var den eneste.
Håper du kan svømme.
Vi skal ikke over.
Vi skal under. Det er en tunnel her.
Det blir mørkt. Går vi ned, må vi bli der i natt. Hvis det er troll der...
Vil du heller sove her ute i det fri?
En tunnel kan bli oversvømt.
Vernet.
-Vi klarte det. -Greit. La oss gå.
Hun er i live.
Amberle er i live.
Hva så du?
Jeg vet ikke.
Jeg så ruiner. Som en oldtidsby.
Bygd av mennesker, ikke alver. Jeg kjente meg ikke igjen.
-Var det noe mer? Tenk! -Jeg prøver.
-Det var vann der. -Hav eller elv?
-Jeg trenger en pause. -Nei! Ellcrysen er nesten helt bar.
-Hvis det siste løvet faller... -Jeg vet hva som skjer!
Hvis jeg er hard, er det fordi jeg forbereder deg på det som kommer.
Du må styrke deg til å møte Dagda Mor.
Du presser meg for å se om jeg knekker.
Det er ikke morsomt-
-når noen leser tankene dine, eller hva?
Kraften din vokser, men vær forsiktig med hvordan du bruker den.
Og mot hvem.
Alt ser likt ut. Hva tror dere?
Jeg går denne veien, så kan dere sjekke der. Ses her om fem minutter.
Ja. Hvis du møter et troll, gå etter øynene. Der er de mest sårbare.
-Jeg bør gå med deg. -Alvestener virker ikke på troll.
-Å drepe dem er ikke din sterke sida. -Det var bedre da dere var uvenner.
Fem minutter. Ikke et sekund lenger.
-Du sa du skulle abdisere. -Du må forstå, rådskvinne.
Jeg har sett ondskapen som kommer. Skal vi overleve, trenger jeg deg.
Din innflytelse over rådet kan gi oss den enheten vi trenger.
Kongen din trenger deg, Kael!
Du er ingen konge.
Du er det vi har igjen.
Det gikk jo bra.
-Hva forventet du? -Jeg håpet hun skulle være fornuftig.
Hun mener hun har en rettferdig sak. Men som hos alle ledere-
-formørkes dømmekraften av ærgjerrighet.
-Bør jeg være urolig? -En vis konge er alltid det.
Du, jeg sa noen ting i Utopia...
Jeg var opprørt. Jeg er lei for det.
-For Tye, for... alt. -Ikke tenk på det. Jeg var dum.
Det er greit å ville høre til. Jeg har alltid følt meg som et utskudd.
-Jeg vet hvordan det føles. -Jeg ville bare høre hjemme et sted.
Men Tye var en løgner. Og Cephalo... Han reddet meg.
Mannen jeg hele livet prøvde å rømme fra. Det gir ikke mening.
Da jeg var liten, kom far ofte hjem full. Mor ville ikke slippe ham inn.
Han satt utenfor og ropte og skrek og banket på døren til han sluknet.
Jeg skjemtes av ham.
Men så finner jeg ut at han var en helt.
At han ødela seg selv med magi for å redde oss alle.
Poenget er at folk er sammensatte. Du må ikke klandre deg selv for det.
Men du vet i det minste hvor du kommer fra. Alt jeg har er spørsmål.
Det er noe dere må se.
De sover.
Det er ikke sant. Er det...?
Tatoveringen min.
-Hva gjør tatoveringen din her? -Tunnelen må føre til Blodilden.
Jeg er enig. Det kan ikke være en tilfeldighet.
Det er tre bevæpnede troll der inne. Hvordan kommer vi forbi dem?
-Vi har kjempet mot verre. -Vent.
Kanskje det fins en annen måte.
Hvis gnomens brev er sant, kan det snu krigen. Vet rådet om det?
Nei. Uten bevis for alliansen med gnomene går rådet mot meg.
Vi må være forsiktige. Det fins krefter som motarbeider kongen.
Kael har tenkt til å ta tronen.
Da må vi uskadeliggjøre henne og beskytte Ander.
Det hjelper ikke. Kael er et symptom på sviktende tillit.
-Jeg må vise meg verdig tronen. -Skal vi sitte og vente på et kupp?
Kael Pindanon våger ikke å skade kong Eventines sønn.
Det fins fortsatt ære innenfor disse veggene.
-Du må levere dette brevet for meg. -Jeg kan ikke forlate deg.
Med dette kan jeg vinne rådets tillit. De må se meg som en leder.
Diana, jeg ber deg.
Du er den eneste jeg kan regne med.
Gi det til Slanter.
Her er det.
De har holdt på i timevis. Orker de mer når krigen begynner?
Dette er ingenting. Prøv en dag med druiden.
Hold skjoldarmen høyt. Da absorberes slaget av hele kroppen.
Fienden er stridslysten og helt fryktløs.
De vil angripe med blodtørstighet, men vil være uforsiktige.
Vi må være det motsatte.
Hjelp meg å demonstrere.
-Jeg er ikke god til å slåss. -Alle må slåss i denne krigen.
Vis ham styrken din! Gjør det.
Vær tålmodig, vent på en åpning.
Du er sterk.
Grip sjansen. Han er svak.
Han er svak!
Du er sterkere enn du ser ut til.
Han er ingen konge. Drep ham nå.
Gjør ende på ham! Skjær over halsen på ham!
Drep ham. Gjør det!
Drep ham!
-Legg ned sverdet. -Nei!
Hold ham.
Hva så du?
Jeg vet ikke. Jeg er ikke sikker.
Gutten er ikke seg selv. La meg snakke med ham.
Gjør det.
Slipp ham.
Det er som om noen nettopp har vært her.
-Hva er dette for et sted? -Kjennes som om jeg har vært her før.
Hvordan kan det henge sammen?
Jeg kan ikke forklare det.
Hva betyr "Filii Apocalypsi?"
Ingen anelse.
Eretria, kjenner du igjen dette språket?
Eretria?
Kroppen din er karet, blodet ditt er nøkkelen.
-Er du i orden? -Jeg tror det.
Jeg hørte en stemme. Den sa at blodet mitt er nøkkelen.
-Hva betyr det? -Jeg vet ikke.
Men jeg så et sted. Som et tempel.
Og det symbolet var der. Og et lys, som skinte som solen.
Eretria, du så Blodilden.
Det høres akkurat ut som det jeg så i synet mitt.
Jeg vet hvordan vi kommer oss til Blodilden.
-Vi er like ved. -Hvordan vet du det? Hva skjedde?
Jeg kan ikke forklare det.
Jeg kjenner kartet i blodet mitt. Som om det er en del av meg.
Det var derfor du var med i synet mitt. Ellcrysen ville ha deg her.
Jeg trodde det var for å beskytte deg, men... Hvorfor ikke?
Er det slik det føles når du bruker alvestenene?
-Jeg føler meg uovervinnelig. -Jeg bruker å føle meg mørbanket.
Så... Nei.
-Her er det. -Ingenting illevarslende med det.
Jeg føler meg som en brikke i et spill jeg ikke forstår.
Helt siden jeg våknet er det som om jeg kan... føle ham.
Hvem?
Dagda Mor.
Det er som om han er inne i hodet mitt.
Han får meg til å gjøre ting.
Hva enn det er han vil, så kjemper du imot det. Og vinner.
Men hva med det jeg vil, da?
Hva vil du?
Hva er i veien?
Ingenting. Ingenting. Jeg bare...
Beklager. Beklager, jeg er bare...
Jeg er bare utmattet.
Kanskje du bør hvile.
Så lett slipper du ikke unna.
Du slipper ikke unna i det hele tatt.
Bandon! Det gjør vondt. Slutt!
Catania!
Vi klarte det.
Greit...
Men hvor er Blodilden?
Den er her.
Jeg kjenner det.
I synet mitt sto dere to under vinduet.
Wil til venstre.
Og...
Ingenting.
Jeg tar det tilbake.
-Virker som vi er på rett sted. -Hva nå?
Jeg vet ikke.
Vi må finne det ut.
Hører dere det?
Ingen kommer inn.
-Ingen kommer ut. -Hvem er dere?
Blodildens voktere.
Hvem av dere... våger å søke... Blodilden?
Det gjør jeg. Amberle Elessedil av Arborlon.
Elessedil...
-Ilden besitter umåtelige krefter. -Den som er uverdig, må dø.
-Hvorfor tror du at du er verdig? -Jeg ble utvalgt.
Du ser redd ut, prinsesse. Er det fordi du frykter ilden?
Eller fordi halvblodsen fortsatt lukter av hennes seng?
-Kjenner du det? -Ja. Sterk magi på så svake skuldre.
Du kan ikke beskytte henne eller deg selv, halvblods.
-Moren din... død. -Faren din... død.
Hjertet ditt... ubesluttsomt.
Nei. De prøver forvirre oss. Sette oss opp mot hverandre.
Halvt menneske, halvt alv.
Hvem blir det?
Hva foregår her?
-Jeg har ikke innkalt til møte. -Ikke noe du trenger å tenke på.
-Jeg vet hva du gjør. Det går ikke. -Det er allerede gjort.
Uten kommandant Tilton her støtter vaktstyrken meg.
Rådet vil stadfeste min overtagelse alt i kveld.
Det du gjør er forræderi.
Grip ham.
Hallo?
Vis dere!
Det er langt nok, kommandant.
-Hvordan fant du oss? -Kongen sendte meg.
Hva vet Eventine om planene våre?
Eventine er død.
Arion også.
Kong Ander har sendt meg for å levere dette. Han har overtatt tronen.
Ikke så lenge, kanskje. Jeg har overbevist de andre stammene-
-om å kjempe mot demonene. Jeg forventet ikke alvisk borgerkrig.
Ingen gjorde det.
Vil dere hjelpe oss?
-Prinsessen redder verden. -Prinsessen får gutten.
-Prinsessen får alt. -Og så levde de lykkelige...
-De stoler ikke på deg. -De syns synd på deg. Som en hund.
-Helt alene. -Og uønsket.
Du får ikke alt!
Eretria, hva er det du gjør? Legg fra deg kniven. Ikke hør på dem.
-Jeg ofret friheten min. -Du?
Du har ikke ofret noen ting. Alt du gjør er å ta.
Du lyver og stjeler. Du blunker forførerisk og suger verden tørr.
Slutt. Ser dere ikke hva som skjer? De leker med sinnet deres.
Bortskjemte hurpe! Du ville vært død uten meg.
Og du ville råtnet i tarmene til en furie!
Nei! Nei!
Eretria, jeg er lei for det!
Nå vet du sannheten. Det er enten deg eller dem.
Velg.
Eretria... hånden din.
Hva er det som skjer med meg?
-Hun er et barn... -...av Armageddon.
Kroppen min er karet...
Blodet mitt er nøkkelen!
-Hvor er Catania? -Hun er i sikkerhet.
Og det er alt du trenger å vite.
Du tok henne fra meg.
-Hvorfor? -Hvis du virkelig bryr deg om henne-
-må du la henne gå.
Han lyver for deg!
-Du hadde ingen rett til det! -Dagda Mor utnytter enhver svakhet.
Følelsene dine for jenta har gjort deg sårbar.
Nei. Jeg kan stå imot ham.
Drep ham! Han lyver for deg.
Du må være sterk.
Vær sterk.
Du snakker om gaven min.
Du sier at jeg er viktig.
Så bruker du meg, og kaster meg fra deg.
Du sendte meg til ham. Til fangenskapet mitt.
Demonene har kanskje drept familien min, men du har tatt alt annet.
Alt jeg har gjort var for å beskytte De fire landene. For å beskytte deg.
Du er bare en utstøtt, fra en orden av døde menn.
Det er kanskje på tide at du også dør!
Dette er ikke deg, Bandon.
Nei, Allanon. Det er meg. Sterkere enn noen kunne ha forestilt seg.
Sterkere enn deg, til og med!
Jeg er lei for alt jeg har gjort.
Og for alt som kommer til å skje.
Hvem der?
Takk.
Jeg er lei for kongens død. Men du er den lederen De fire landene trenger.
-Håper du har rett. Hvor mange? -Fem tusen. I hulene under byen.
-Det er litt av et syn. -Mennene mine venter på dine ordre...
Konge.
Vi handler i kveld. Samle mennene dine.
Det er Blodilden! Jeg må gå inn i den!
-Du får ikke ta Blodildens kraft! -Drep hun som bærer frøet!
Løp til ilden. Jeg dekker deg. Løp!
Ikke la henne komme unna!
Hei! Hekser!
Løp! Skynd deg!
Amberle!
-Vi må befeste slottet. -Og Helligdommen?
-Ellcrysen kan ikke reddes. -Du tar feil.
Ellcrysen er byens eneste sjanse.
-Hva gjør de her? -Gnomene er her som våre allierte.
-De har sverget troskap til kongen. -Den sanne kongen.
Gnomene er ikke fienden. Det er Dagda Mor.
Han gir seg ikke før alle folkeslag i De fire landene er tilintetgjort.
Vi står ikke alene. Med gnomenes hjelp kan vi verne Helligdommen-
- til Amberle... -Galskap. Prinsessen er sikkert død.
Hun lever. Når hun kommer tilbake med frøet-
-skal vi gjenopprette demonenes fengsel. Bare da kan vi vinne krigen.
-Tilgi oss, Deres Nåde. -Tilgi oss.
-Hill deg, kong Ander. -Hill deg, kong Ander.
Hvis vi faller, faller vi sammen.
Amberle?
Amberle!
Eretria, vi må få ut henne derfra.
Eretria?
Kom igjen...
Kom igjen. Våkn opp.
Ellcrysen er død.
Og vi er fri!
Vi skal overskylle De fire landene-
-med alveblod!
Tekst: Karoline Aastrup www.btistudios.com