Tidigare...
Hans svaghet är Shannaras svärd. Bara du kan handskas med det.
Då har vi ett stort problem.
Du måste skydda den här stenen med alla medel.
Det är nyckeln till Himmelens Brunn. Bara du kan öppna den.
Om Häxmästarfursten hittar dig, dör ditt folk.
Jag måste återvända och möta Häxmästarfursten.
Du ska ingenstans, Shannara.
Mörkret inom mig... Jag tyckte nästan om det.
- Far! - Ut härifrån!
Här slutar Druidorden.
Han är inte satt ur spel länge.
Du måste hitta Wil. Han är vårt sista hopp.
Jag går inte utan dig!
Gå nu! Hitta Wil!
Du är för svag, far! Han dödar dig!
- Jag måste försöka avsluta det här. - Nej!
Var inte rädd. Jag är alltid med dig.
Gå nu!
- Mareth! - Wil! Häxmästarfursten är här!
- Allanon räddade mig. - Han behöver hjälp.
Han klarar honom inte ensam. Allanon!
Nej!
Wil!
Allanon!
Team Wild Animals Only Released On: www.HoundDawgs.org
- Han kan inte vara borta! - Jag borde ha varit här.
Vi har inte tid att vara efterkloka. Vi blev överrumplade.
Häxmästarfursten är borta.
Han är nog på väg mot Himmelens Brunn. Vi måste jaga efter honom.
- Han dog i onödan! - Nej, han dog för att skydda dig.
Han gjorde rätt.
Den här världen står i stor skuld till Allanon.
Vi ska göra som Allanon ville. Vi ska kämpa.
Det här är inte över.
Din far ska inte ha offrat sig i onödan. Är det förstått?
Det finns ingen tid för fruktan, ingen tid för tvekan.
Allt står på spel.
Ni båda behövs nu. En druid och en Shannara.
Snälla, Eretria. Gör inte såhär. Släpp loss mig.
Jag har med mig prinsessan.
Vilken skönhet.
Himmelens Brunn väntar.
Inga tecken på belägring. Kan vi ha hunnit i tid?
Svårt att säga. Men oavsett vilket, kommer striden att sluta här.
Sätt bågskyttar på varje balkong. Varje angrepp ska kunna bemötas.
Vet vi hur stor Häxmästarfurstens armé är?
Spanarna har inte rapporterat om nån armé.
Färdas han mot Leah, sker det lätt.
Han är på väg. Han vill komma åt Himmelens Brunn.
- Har ni hört nåt från Allanon? - Inte än.
Ni har fått era order. Nu gör vi slag i saken.
Och om det är vårt sista slag, ser vi till att det blir jäkligt bra.
- Mitt blod ska flyta i floden. - Ja, ers nåd.
Snälla Eretria! Lyssna inte på honom.
Jag vet att du fortfarande finns därinne.
Om vi låter honom få som han vill-
- kommer mitt folk, våra vänner, att dö.
Du måste kämpa för oss.
Nog!
Gör som jag befaller.
Brunnen ligger inne i ett tempel, bakom vattenfallet.
Ni måste ta er upp dit till fots.
Det lät som om du inte tänker följa med.
Jag måste till palatset och skydda dammen.
Om Häxmästarfursten förgiftar brunnen och hans blod hamnar i reservoaren-
- kommer dammen vara det enda som hindrar mörkrets våg.
Inget slår att bli peppad av en druid.
Ni har svärdet och varandra.
Ni har sett sanningen och måste nu ta den till er.
Må era fäders skuggor vaka över er.
Lycka till.
Vi bör sätta fart. Här ska ni vara när vi närmar oss...
Eretria? Var är Allanon?
Säg som det är. Hur kört är det?
Häxmästarfursten har Lyria och är på väg mot Himmelens Brunn.
Vi måste skydda dammen till varje pris.
Finns det ett kontrollrum för dammutskoven?
Följ med.
Varför är vi här?
Snart sträcker sig min skugga över de fyra länderna.
Vad ska du med mig till?
Du är nyckeln.
Du är fri nu.
Vi får anta att han redan är vid brunnen. Var på din vakt.
- Vänta, Wil. - Vad är det?
Inget. Eller... Allting, faktiskt.
Först säger Allanon att jag är Druidordens framtid.
Och nu säger du att jag är alvernas drottning.
Plötsligt vilar De fyra rikenas öde i våra händer. En tung börda.
De vet när du smög på mig i Storlock. Vad var det du sa åt mig att göra?
Att sluta spela plågad ensamvarg. Jag smög inte på dig.
Då är det min tur att säga att du är bättre som tuffing än som hjälte.
Jag vet att jag var lite jobbig när vi träffades.
- Lite? - Jag menar bara att jag fattar.
Jag fattar varför du inte ville hjälpa mig.
Du visste ju inte vad jag hade gått igenom.
Men du varnade mig. Att magi bara skulle orsaka elände.
Allanon varnade mig också, men jag lyssnade inte.
Innan man har levt med magi, vet man inte priset man får betala.
Jag vill säga en sak, nu när vi ändå rensar luften.
När vi träffades letade jag efter en ursäkt för att vältra mig i smärtan.
Men du fick mig att vakna.
Jag skulle inte ha stått här om det inte vore för dig. Vet du det?
Bra. För det finns ingen jag hellre vill ha vid min sida.
Då är det väl dags att vi börjar klättra.
Okej...
Härifrån styr man utskovet. Det finns bara en väg in och ut.
Det ska vara ointagligt vid belägring.
Inga demoner. Vi satte dem nog på plats.
De kommer. Det är bara en tidsfråga.
Himmelens Brunn mynnar ut i sjön.
Om Wil och Mareth misslyckas måste vi säkra utskovet.
Vi kan stänga igen det manuellt.
Vi får veva för hand härborta.
Bra, då sätter vi igång.
Stationera så många män som möjligt utanför. Ingen får komma in eller ut.
Och Jax. Var försiktig.
- Vi vet inte vad som väntar. - Uppfattat.
Vi ses på andra sidan.
Kan jag få hjälp här?
Visst.
Lyria!
Hur är det?
Häxmästarfursten använde mig för att ta sig in i brunnen.
- Var är Eretria? - Hon tänker försöka förstöra dammen.
Du måste dit! Hjälp Cogline att stoppa henne.
- Var försiktig. - Du med.
Jag antar att det är dags.
Känner ni det?
- Vadå? - Ödet.
Will! Vi kommer försent.
- Det har börjat! - Nej!
Mitt blod flyter nu i Silverfloden.
Vi kom försent. Häxmästarfursten har förgiftat brunnen.
Om vattnet når dammen förgiftas alla i dalen och blir själlösa slavar.
Slaget är inte över! Vi måste säkra utskovet så länge vi bara kan.
Jag visar dig till kontrollrummet. Eretria är redan där.
- Eretria? - Ja. Hon sa att du sände hit henne.
Hon har blivit Häxmästarfurstens redskap.
Det kanske redan är försent.
- Det här tar slut. - Du ska misslyckas. Som din far.
Wil är starkare än Shea. Och starkare än du!
Du är verkligen din fars dotter. Precis lika misslyckad.
Jag har känt din smärta. Låt mig visa dig...
Du kommer att dö!
Han var så svag.
Jag är inte rädd för dig!
Eretria! Öppna dörren!
Bort från dörren.
Eretria!
Stäng dammen fort! Blodet flyter redan in i De fyra rikena.
Hon har haft sönder vevhjulet.
Grandal!
Kom igen, tjejen. Tvinga mig inte att sänka dig.
Hon lever. Men vi måste få vålnaden ur henne genast.
- Hur vet vi att hon inte dör av det? - Det vet vi inte.
Men får vi inte ut det ur henne dör hon ändå.
Det här är en gammal druidritual. Blodsmagi. Väldigt farligt.
Sätt henne upp.
När jag drar ut vålnaden kommer den att försöka fly. Det får den inte.
Var beredd! Den är nästan ute!
Ge eld! Skjut!
- Eretria. Titta på mig. - Var är jag?
Eretria. Kom tillbaka till mig. Det är ingen fara.
- Han är för mäktig. - Jag måste använda svärdet.
Mörker och ljus kan inte existera tillsammans.
Vi måste närmare. Jag ger dig en öppning.
När mörkret triumferar skall ljuset dö-
- och ni ska båda möta samma öde som era fäder.
Stig fram och visa er.
Här är jag.
Ljuset överträffar alltid mörkret.
Svärdet måste rakt genom hans hjärta.
Inget kan stoppa mig.
Nu får du lära dig samma sak som din far.
Gör honom sällskap, Shannara.
Du är nästa druid.
Det är dags.
Jag kommer alltid att vara med dig.
Wil!
- Vi gjorde det. Vi besegrade honom. - Du gjorde det.
Brunnen. Den är fortfarande förgiftad.
Jag tänkte att om vi besegrade honom...
Mareth. Titta.
Wil. Du är en Shannara.
Dina förfäders magi finns i ditt blod.
Det kan besegra Häxmästarfursten och rena världen från ondska.
Shea sa att magin i mitt blod kan rena världen från ondska.
Jag måste avsluta det här.
Jag kan inte både hela mig själv och rädda De fyra rikena.
Jag ger dig mer än gärna alvstenarna.
Använd dem till att skydda De fyra rikenas folk.
Du ska vara med mig där!
- Druid och Shannara. Minns du det? - Lyssna på mig.
Vattnet är infekterat. Det sprider sig redan.
Men jag kan stoppa det.
Jag förstod inte det förut, men nu gör jag det.
Man far hade rätt.
Det måste finnas ett annat sätt.
Magin finns i mitt blod.
Den fanns inom mig hela tiden.
Se bara till att vårt folk mår bra.
- Titta! - Wil och Mareth klarade det!
Häxmästarfursten finns inte längre.
De är värda en helsikes baksmälla när de kommer tillbaka.
Jag bjuder.
Med den här kronan kröner vi nu vår nya drottning, Lyria av Leah.
Må hennes tid som regent bli lång och fredlig.
Slaget om vårt kungarike må vara vunnet.
Men nu är det dags för återuppbyggnad.
Inte bara av våra murar, utan även av våra hjärtan.
Vi har en framtid tack vare de vi sörjer idag.
Hjältar, som min mor -
- kung Ander, druiden Allanon -
- och Wil Ohmsford.
De gav sina liv.
I gengäld är det vår plikt att ta lärdom av deras gärning.
Att det goda alltid triumferar över det onda.
Och att kärleken övervinner allt.
Instämmer!
Länge leve drottningen!
Du lät rätt klok däruppe.
- Kronan klär dig. - Jag känner mig som en bluff.
Jag vet att du aldrig ville det här.
Men folket behöver dig. De behöver din styrka.
Jag som trodde att jag skulle klara mig bättre ensam.
Jag hade visst fel. Om många saker.
Jag älskar dig, Lyria.
En vacker dag kanske vi kan vara tillsammans, men inte än.
Mörkret inom mig finns fortfarande kvar.
Och jag vill aldrig mer såra de jag tycker om.
Särskilt inte dig.
Gör det du måste göra, sen kommer du tillbaka till mig.
Okej?
Beklagar Wil. Han var en bra man.
Tack. Jag vet att han skulle säga detsamma om dig.
En ära att strida vid din sida, gamle man.
- Vårt kungarike står i skuld. - Vårt kungarike?
Jag trodde att vapenmästaren var en enmansshow.
Det var innan jag hade folk värda att kämpa för.
Dessutom kan inte alla vara magiska tuffingar.
Du blir nog en strålande general.
Kom nu, det börjar skymma.
- Var rädd om drottningen åt mig. - Det lovar jag.
Beklagar det som hände vid dammen.
Det var inte du. Den Eretria jag känner är lojal in i det sista.
Vi ses, general.
Han hade varit stolt över dig. Det ska du veta.
Du hedrar honom med ditt mod.
Ingen är bättre lämpad att föra hans arv vidare.
Hans arv tillhör er båda nu. Det finns mycket att lära sig.
Frågan är om ni är redo att återuppta er träning?
Då är det dags att fortsätta med Druidorden.
Mareth? Vad är det?
I nån sekund kändes det som om Wil var här med oss.
Ibland väljer ödet oss istället.
Wil är fortfarande vid liv. Nånstans.
Text: Andreas Novak www.sdimedia.com