Tidligere:
- Hun vil have mig på tronen. - Giftes med Ander?
Troldmandsherrens død var ikke endegyldig.
De gemte hjerte, hoved og klinge.
Sig, det er gemt et sted, hvor Bandon ikke kan finde det.
- Kom I med den? - Du skal hjælpe os.
Pas godt på dig selv, Wil.
Troldmandsherren dræbte min mand og gav mig tronen.
Han forventer en gentjeneste. Kilden.
- Riga planlægger vist at tage hævn. - Vi må advare dem.
Skal vi begynde?
Nej!
Vi må af sted!
Nej...
Tilbage til troneværelset.
Riga får hurtigt slået døren ind.
Beskyt denne sten. Den er nøglen til Himmelkilden.
- Kun du kan åbne den. - Jeg forstår ikke.
Jeg indgik en aftale. Jeg troede ikke, at jeg havde noget valg.
Jeg håber, du kan tilgive mig en dag.
- Det giver ingen mening. - Cogline kan forklare det.
Jeg vil altid elske dig, og det har jeg altid gjort.
I skal af sted nu.
- Tunnelerne fører jer ud. - Ja. Følg med mig, prinsesse.
- Nej. Hvad med dig? - Jeg må betale for mine synder.
- Af sted. - Kom.
Vi må skynde os.
Overgiv jer eller dø!
I vælger selv.
Find prinsessen. Hun kan ikke være nået langt.
Leah tilhører nu De Blodrøde.
Når jeg indtager Arborlon, tør ingen udfordre mig.
Mit folk anerkender dig aldrig.
De gør, som de får besked på. Det samme gør du.
Buk.
Adlyd.
Ellers henretter jeg dine undersåtter en efter en.
Buk så.
Team Wild Animals Only Released On: www.HoundDawgs.org
Vi skal bruge en båre!
- Han trækker knap nok vejret. - Folk har brug for hjælp.
Få ham ind. Nu.
Tag den stol.
Ind med ham.
- Rolig nu. - Gør plads.
Pulsen forsvinder.
Det er ikke et normalt sår. Hvad er der sket?
Det var Troldmandsherrens klinge.
- Har du prøvet elverstenene? - De gør det bare værre.
Dør han?
Jeg har aldrig set det før, så jeg ved det ikke.
Vi er i sikkerhed her i et stykke tid.
- Tænk, at jeg efterlod min mor. - Hun ønskede, at du skulle leve.
- Hvis du var blevet, var du... - Død?
Jeg skulle være død i stedet for Ander.
- Ander døde for at beskytte dig. - Jeg klarer ikke det her.
Min mor havde altid svar og en plan.
Og du ville ønske, at hun var her. Sådan havde jeg det, da Cephelo døde.
Han løj og stjal, men han ofrede sig, så jeg kunne leve.
Hvad skal jeg gøre?
Det er slut med at flygte. Vi finder Cogline.
Din mor sagde, han ville forklare alt.
Lyria, vi kæmper imod og vinder dit kongerige tilbage.
Jo mere vi tømmer det, jo værre bliver det.
Han er i koma.
Nej. Vi må da kunne vække ham på en eller anden måde.
Jeg har desværre ingen forslag.
Vi kan ikke bare give op.
Han var lige begyndt at acceptere mig.
- Mareth... - Jeg stolede på dig, Wil.
Bandon har kraniet, og min far er ved at dø.
Du har ret. Undskyld.
Kom nu. Du må kæmpe imod.
Du er nødt til at kæmpe imod.
Jeg kan ikke klare det uden dig.
Wil?
- Hvordan går det? - Der er ingen ændring.
- Det, jeg sagde... - Du skal ikke undskylde.
Du havde ret.
Allanon vidste, at Bandon ville snyde mig.
Du er god nok, Wil.
Du holder af andre. Det er ingen svaghed.
Men det er min skyld, at Allanon er i koma, og Flick er død.
Hver gang jeg vil gøre det rigtige, går det galt.
Vil du svælge i selvmedlidenhed nu?
Men sådan redder vi ikke Allanon eller besejrer Troldmandsherren.
Vi har prøvet med magi og medicin.
Jeg ved ikke, hvad vi ellers kan gøre.
Okay...
Allanon og jeg har et kompliceret forhold, men han betyder meget.
Det må du ikke sige, at jeg har sagt.
Det ved han vist allerede.
Vi skal nok få reddet din far.
Der er ingen ændring.
Da Allanon kom og bad mig om at uddanne dig -
- gav han mig den her.
Den kan måske bruges nu.
"Paranors kodeks".
Eretria.
- Amberle? - Mørket er her næsten.
Wil er i Storlock. Før ham til Ellcrys.
Han er det sidste håb.
Hvem er det?
Det er bare mig.
Jeg har gemt mig for Blodrøde-soldater længe.
Gudskelov er I i sikkerhed.
Jeg hørte, hvad der skete og håbede, at I var her.
Eretria. Hvad er der?
Amberle. Jeg har set hende igen.
Svaret må være her et sted. Bare jeg kunne læse noget af det.
Vent. Lad mig prøve.
Kan du læse...
Druidesprog? Ja.
- Siden hvornår? - Min mor lærte mig det.
Hun ville jo ikke have, at du havde noget med magi og Allanon at gøre.
Hun gemte de breve, han havde sendt til hende.
Hun læste dem for mig og sagde, at de var på et hemmeligt sprog.
Det var, da jeg var lille og ikke kendte sandheden.
Kærestebreve fra Allanon. Det er svært at forestille sig.
Han er en druide, men han har også følelser.
Okay, lad os så se...
Jeg tror, jeg ved, hvordan vi kan vække ham.
Hvordan?
Jeg skal ind i hans drømmetilstand.
- Så kan jeg få ham med tilbage. - Bare lige sådan?
Der er et problem.
Hvis Allanon dør, mens jeg er der, så dør jeg også.
Nej, det er alt for risikabelt.
Magi har altid en pris, ikke? Jeg er klar til at ofre mig.
- Mareth... - Han er min far, Wil.
Jeg kan ikke bare lade ham dø.
Du ville gøre det.
Hvis Ellcrys talte, må vi formode, at Troldmandsherren kommer.
Find Wil. Få ham til Ellcrys.
- Hvad med Lyria? - Hende beskytter jeg.
Du er nøglen til Himmelkilden. Du skal så langt væk som muligt.
Hvad er Himmelkilden?
- Kender du historien om Sølvfloden? - Ja, det gør alle i Leah.
En mystisk konge hældte magisk sand i floden og gav De Fire Lande liv.
Som i alle sagn er der lidt sandhed i det.
Du er efterkommer af den magiske konges slægt.
Kilden til magien er Himmelkilden.
Troldmandsherren vil være ude efter den kilde.
Og dig.
Hvor fører du hende hen?
Tilbage til enklaven. Der er hun i sikkerhed.
Det ville din mor ønske.
Gør dig klar. Vi må af sted inden solopgang.
Nu bliver du påvirkelig over for mørket inde i dig.
Du må finde Wil. Koste hvad det vil. Kun han kan stoppe Troldmandsherren.
Og hjælpe med at redde mig fra mig selv.
Hvis du vil løbe risikoen, skal det være nu.
Vi skal skære den her rune i hans hud lige over hjertet.
Så skal symbolet laves spejlvendt i min håndflade.
Så skal jeg sige denne besværgelse og transporteres ind i hans drømme.
Du risikerer aldrig at vende tilbage. Lad mig gøre det.
Han er min far, Wil. Du af alle burde forstå det.
Okay.
Jeg forlader dig ikke, før I begge er i sikkerhed.
Jeg er i dine hænder.
Grib ham!
Jeg gør krav på denne fæstning i Troldmandsherrens navn.
- Næsten færdig. Du klarer det fint. - Det er den Wil, jeg husker.
- Held og lykke. - Tak.
Måske læste jeg forkert.
Allanon?
Allanon!
I dag forener vi kongerigerne Leah og Arborlon -
- og renser verden for magi og dens forsvarere.
Kom med Anders lig.
Tænk at vise så lidt respekt over for de døde.
Du er anklaget for højforræderi og forbrydelser mod staten.
Straffen er døden.
Du planlagde at få mig dræbt og forsvarede magi i De Fire Lande.
Tilstå. Vis din anger, og vær loyal over for De Blodrøde.
Så viser jeg nåde.
Jeg anerkender hverken dig eller denne rets autoritet.
Og du kan gemme din nåde.
Du kan stikke den op bagi.
Så må det være sådan.
Mænd, kvinder og børn skal samles og se De Blodrødes retfærdighed.
Dommen udføres ved solopgang.
- Hvad laver du her? - Jeg er kommet for at redde dig.
Det har jeg ikke brug for.
Du kunne godt sige tak. Jeg var ved at blive spiddet.
Derfor burde du være i Storlock og ikke her.
- Du skal med mig. - Jeg er ikke klar.
- Det er ikke tid endnu. - Jeg har tænkt over dig hele livet.
Hvad du ville tænke om mig. Jeg lader dig ikke forsvinde igen.
Der står mere på spil her end dine følelser.
Du er min far. Det kan ikke blive mere vigtigt.
Du vil måske ikke beskytte mig, men jeg ved, du vil beskytte magi.
Vil du ikke give den viden videre?
Sagde jeg, at jeg ikke kommer tilbage?
Jeg sagde, at det ikke var tid endnu.
Jeg skal finde en, som jeg kun kan være i forbindelse med her.
Så lad os finde ham.
Du kan godt, Mareth.
Hej.
Hvad laver du her?
Jeg har set Amberle igen.
Hun sagde, at mørket næsten er her, og at du er vores sidste håb.
Det er Hadeshorn.
Druidernes hellige sø.
Kom med mig.
Her er smukt.
Lad ikke dine øjne snyde dig.
Vandet er dødbringende for dem, der ikke er sendt bud efter.
Altså mig.
Bliv her.
Bremen.
Det er alt for længe siden.
Sidst forudsagde du, at en ny druide var kommet.
Jeg uddannede Bandon i håb om, at det var ham.
Jeg pressede ham til at styre sine kræfter.
Men nu har han valgt mørkets sti.
Jeg sagde, at der var kommet en ny. Men jeg mente ikke Bandon.
Jeg mente en anden. En, der besidder medfødt magi.
Hvordan er det muligt?
- Hun er min datter. - Ja.
Og hendes kræfter bliver snart mægtigere end dine.
Hun har brug for din hjælp til at styre dem.
Jeg håber, at du har tid nok, før din dødelige rejse ender.
Amberle sagde det klart og tydeligt.
- Vi må tilbage til Ellcrys. - Det er lettere sagt end gjort.
Jeg var der i ugevis og lagde min hånd på træet.
Jeg bad Amberle om at vise sig for mig, men det skete ikke.
Men der må da være en måde. Hvorfor ser jeg hende ellers?
Wil. De er ved at vågne.
Wil.
En af dine runer forsvandt.
Hov.
Du er okay.
- Er du okay? - Det ved jeg ikke. Det gør ondt.
- Hvad sker der? - Alt ændrer sig nu.
Du er den næste druide.
Runerne i min nakke er den fysiske manifestation af min magi.
- De er ved at forsvinde. - Forsvinder din magi så også?
Men en ny er kommet.
Du er hidkaldt og skal bære druidernes fakkel videre.
- Hold da op. - Det kan man godt sige.
Hvad sker der, når alle dine runer er væk?
Vi har vigtigere ting at tænke på.
- Hun har kontaktet dig igen. - Jeg så hende i et syn.
Jeg glæder mig til at lære at læse folks tanker.
Hvad snakker vi om?
Jeg så Amberle igen. Hun sagde, hun skal tale med Wil.
At han er vores sidste håb.
Men hvordan kommer jeg ind? Jeg har brug for din hjælp.
Du har ikke brug for hjælp. Ellcrys har de svar, du søger.
Du forstår ikke. Jeg har været der mange gange, og det...
Det er anderledes nu.
Nu er der sendt bud efter dig. Du må straks tage til Arborlon.
Har De det godt, Deres Højhed?
Jeg føler mig eftertænksom. Det kunne man vel forvente.
Man opdager ikke livet, mens man lever.
Min far sagde altid, at uanset hvor længe man lever -
- så slutter livet altid hurtigere end forventet.
- Han lyder som en kynisk mand. - Han var skam praktisk.
Jeg ville blot beskytte mit kongerige og min datter -
- og sørge for hendes børns børn.
Jeg havde kun gode intentioner.
Ja.
Sådan begynder det for os alle.
Så sparker virkeligheden os i hovedet.
Nu er enden kommet -
- og det er for sent at gøre det godt.
Find Lyria. Beskyt hende.
Beskyt Himmelkilden for enhver pris.
Så er det nu.
Jeg er klar.
- Jeg beklager, at jeg må af sted. - Nej, du er nødt til det.
Jeg er glad for, at du kom helskindet tilbage.
Endda som en druide.
- Hvad tror du, at Amberle vil? - Jeg ved det ikke.
Jeg håber, hun kan sige, hvordan jeg besejrer Troldmandsherren.
Det er nok mere end det.
Jeg ved, hvad hun betød for dig.
Jeg har villet se hende i et år, og nu får jeg chancen.
- Du er bange. - Sammen med 1000 andre følelser.
Er du sikker på, du er okay?
Jeg kan mærke vægten af 1000 år på mine skuldre.
Men jeg har det fint.
Okay.
Allanon er ikke verdens bedste far, men sikkert en god læremester.
Wil. Vi skal af sted, inden der går mere af dagen.
- Held og lykke. - I lige måde.
Tag det ikke så tungt.
Du er ikke den første pige, der falder for ham.
- Er det så tydeligt? - Jeg har også prøvet det.
Jeg kender det blik.
Er det sært at være jaloux på et træ?
Du har intet sagt siden Storlock.
- Hvad er der? - Ikke noget.
- Dine ører bliver røde. - Du stjal min replik.
Der er noget, jeg må sige.
Ander er død. Riga dræbte ham.
- Han var en god mand. - Hvad skal der nu ske med elverne?
Han var den sidste i den kongelige slægt.
Det var han så ikke.
- Hvad? - Ander var ikke den sidste.
Hans far, hans brødre, selv Amberle...
Kong Eventines søster fik et barn. En pige.
Mareth.
Mareth er arving til Arborlons trone.
Et druidesværd? Er det mit?
Det er tid nu.
Hvordan gør man?
Du må fokusere.
Rens dine tanker for forstyrrelser.
Flot.
Nu skal du lære at bruge det i kamp.
Tekster: Lars Steen Olsen www.sdimedia.com