Tidligere...
Se, kongedømmet Leah.
Dronning Tamlin har alltid skjulte hensikter.
Du kan kle meg opp, mor, men aldri forandre meg.
En prinsesse.
- Du kjenner mitt virkelige jeg. - Skal jeg ekte datteren din?
Jo før det skjer, desto raskere sikrer du ditt folks framtid.
General Riga! Galningen bak Crimson.
- Allanon er fanget av Crimson. - Hvem andre vet det?
- Hva gjør du her, Bandon? - Jeg liker deg.
Men du har noe som tilhører Trollmennenes herre.
Skallen! Du skulle vite hvor de gjemte den.
Gi meg druiden, ellers dør onkelen din.
Videre!
Fremad, nå!
Hvorfor har dere ført meg hit?
- Du skal stilles for retten. - Jeg har ikke begått noe lovbrudd.
- Du utøver magi, ikke sant? - Jeg nekter å stå til rette for deg.
Det glemte jeg. Druidene står over oss andre.
Druidene har tjent De fire landene i tusenvis av år.
Likevel har hundrevis av dem blitt slaktet innenfor disse murene.
De er martyrer i kampen mot de mørke kreftene.
Både Dagda Mor og Trollmennenes herre var druider.
De startet kriger som tok tusenvis av liv.
Begge misbrukte magiens gave.
De styrket sjelene sine for å kunne begå folkemord.
Og nå vandrer du samme vei, general Riga.
Bare en druide er så fordervet at han sammenligner meg med massemordere.
Denne festningen var Trollmennenes herres palass.
Men her sitter du på tronen hans og moraliserer om magiens ondskap, -
- mens hans mørke skygge faller over De fire landene på ny.
Hvem skal overvinne Trollmennenes herre om han våkner igjen?
Menn som meg.
Jeg beseiret deg.
Si meg...
Hvor ligger Paranorkodeksen?
All din kunnskap om magi bevares vel i den?
Du kommer aldri til å få kodeksen.
Er det kun druidene som får kjenne og bruke magiens kraft?
Magi er ikke et våpen. Det er en gave.
Men den har alltid en pris.
Du trenger ikke fortelle meg om magiens pris.
Mennene mine ble revet i stykker av demoner utenfor Arborlons porter.
Du vanærer dine falne menn med handlingene dine.
La meg gå, så jeg kan bekjempe vår virkelige fiende!
Den virkelige fienden er magien.
Når jeg har ødelagt kodeksen, blir magien utryddet fra De fire landene.
- Eretria... - Velkommen tilbake, kortøre.
Du er...
Jeg trodde at du var...
Jeg er her nå.
Hvordan fant du meg?
Amberle.
Amberle? Det er umulig.
Hun kom til meg i en visjon. Hun sa at du var i en knipe.
Hallo der! Hvem er du?
- Skal du si hva du gjør her? - Jeg er ment å være her.
Hva gjør du her?
Hva står på?
Han gikk mot låven, kanskje for å drepe deg.
Jax! Det holder!
Det er dine penger.
Er han sammen med deg?
Wil Ohmsford, dette er Garet Jax.
Selveste Wil Ohmsford. Crimsons mest ettersøkte.
Hårklippen var en god idé.
Hun ga meg en pose diamanter for å finne deg.
- Er du dusørjeger? - Jeg foretrekker "våpenmester".
- Våpenmester. Seriøst? - Seriøst.
Si det til henne. Du så hva jeg gjorde i vandrerleiren.
Jeg drepte åtte menn uten å bli svett engang.
Jeg heter Mareth. Takk for interessen.
Et par kortører til. Hva var oddsen for det?
- Jeg må finne Allanon. - Siden når?
Siden Bandon fanget onkelen min. Så må jeg til Paranor.
Crimson tok ham i Leah. Han føres til et sted som heter Greymark.
Har du hørt om det?
Et gammelt gnomfort i Ravenshorn. Magikere går inn og kommer aldri ut.
Jeg kan ha gitt dem et par stykker.
- Jobber du for Crimson? - Pengene deres duger også.
Før du begynner å moralisere:
Jeg driver ikke med formål, ideologi, politikk eller skyldfølelse.
- Du skal ta meg med til Greymark. - Crimson leter jo etter deg.
Jeg har ikke noe valg. Det gjelder livet til onkelen min.
Jeg bryr meg ikke om håpløse foretak heller.
Jeg trodde ikke at Garet Jax var redd for en kamp.
Man kødder ikke med Crimson.
Våpenmesteren er altså redd for noen alver?
Morsomt. Jeg er ikke redd for noe.
Det var en dristig uttalelse.
Hvorfor ikke bevise det ved å føre meg til Greymark?
Hva sa du til Eretria?
Kan datteren min og jeg få snakke alene?
Takk.
Jeg sa sannheten: Du har gjort slikt før. Hun var bare det siste offeret.
Så tilbød jeg henne en pose diamanter for bryet.
- Prøvde du å bestikke henne? - Det var ikke spesielt vanskelig.
Hun tok gladelig imot dem.
Kjære deg, la meg si klart ifra:
Du har én hensikt akkurat nå: Å gifte deg med kong Ander.
Du har aldri brydd deg om alvene!
Hvis jeg er en del av en større plan, må jeg få vite det.
Alvene er på randen av borgerkrig.
Jeg tviler på at vi kan forhindre det.
Som deres dronning, skal du overtale mannen din til å be meg om hjelp.
Jeg skynder meg selvsagt med å svare.
Leahs hær knuser opprøret, og når det er over, -
- skal du be oss sette opp en garnison i Arborlon.
Slik at du kan ta Vesterlandet uten å møte motstand.
Jeg sikrer framtiden vår.
Min oppgave er å beskytte kongedømmet med alle midler.
Jeg forventer at du samarbeider. Faktisk så krever jeg det.
Og hvis jeg ikke gjør det?
Da får vandrervennen med de rosenrøde leppene aldri se solen gå opp igjen.
Hva får deg til å tro at du vil klare å finne henne igjen?
Hva får deg til å tro at jeg ikke har noen som vokter henne allerede?
Det må føles underlig for deg å være maktesløs.
Lenkene ble utviklet under krigen for å holde demoner fanget, -
- for å finne ut hvordan man stopper dem.
Tenk at du som hater magi, vet så mye om det.
Jeg hater ikke magi. Jeg har respekt for det.
I motsetning til deg og druidebrødrene dine.
Dere tror at dere kan styre magien, men det kan dere ikke.
Hvordan har det seg at en alv har mwellret-blod i årene?
Jeg lurte på hvordan du kunne motstå magien min. Kun én mwellret kan det.
De fleste overlever ikke et angrep, eller antar dets egenskaper.
Jeg ble ikke angrepet.
Moren min ble det, da hun var gravid.
Storhelbrederne klarte å slite meg ut av kroppen hennes før hun døde.
Men jeg var allerede smittet.
Jeg var svak som barn.
Jeg tålte ikke lys.
Jeg hadde ofte lammende smerter.
Men jeg kjempet meg gjennom det.
Nå bruker jeg forbannelsen min som et våpen, -
-for å gjøre slutt på slike som deg.
Jeg røper aldri hvor kodeksen er.
Du kan torturere meg så mye du vil.
Det trenger jeg ikke.
Der det finnes en druide, finnes det alltid en Shannara.
Hvor sterk er du når jeg har Wil Ohmsford?
Hvor mye smerte klarer du å se ham utholde?
Du ser det ikke, men ingenting av dette skjer ved en tilfeldighet.
Trollmennenes herre planlegger å vende tilbake når solen er svart.
Han vil vandre blant oss igjen hvis du ikke lar meg stanse ham!
Vi vil ikke at du skal redde verden. Vi vil at du skal forlate den.
Jax og Mareth tar første vakt. Ifølge ham er det en halv dags reise.
Jeg dro tilbake til Safehold. Jeg gjennomsøkte hele byen.
Jeg vet det.
- Noen forhindret deg i å finne meg. - Var du fanget?
Nei, det var ikke slik. Jeg fant et sted der jeg hørte hjemme.
Jeg antok at du og Amberle hadde reddet Ellcrys.
- Trodde du at vi hadde glemt deg? - At dere hadde gått videre med livet.
Så jeg gjorde det samme.
Jeg møtte noen. Vi var lykkelige en stund.
Men så fikk jeg visjonen.
Amberle ba deg om å finne meg.
Sa hun noe mer?
Hun sa at mørket nærmer seg.
Jeg beklager det som skjedde Amberle. Allanon fortalte hele historien.
Han visste hva som ville skje, men skjulte det for oss.
Hun tok valget selv, Wil. Og vi er her takket være det.
Iblant skulle jeg ønske at jeg ikke var det.
Dette er ikke den Wil Ohmsford jeg kjenner!
Hvem er det, da? Den naive gutten du kunne utnytte?
Gutten som tror på det gode i folk.
Han som fikk meg til å tro at jeg kunne være mer enn en vandrer.
Du reddet meg, Wil. På så veldig mange måter.
Merkene på armen din... Kommer de fra alvestenene?
Hva holder du på med? Dømmer du meg?
Vet du hvordan det føles å ha alt du ønsket deg, og så se det forsvinne?
Bedre enn du aner.
Jeg henter mer ved.
Skulle vi ikke speide etter Crimson?
Gjorde du det der?
Vet du...
Siden demonen dukket opp, kryper alle som har et partytriks fram.
Det er ikke noe partytriks, men magi. Og det skal man ha respekt for.
Jeg blir ikke klok på deg. Hva er du ute etter?
- Hvorfor er en druide så viktig? - Det angår deg ikke.
Vil du ha et råd? Glem det. Man kødder ikke med Crimson.
De tror på saken sin, noe som gjør dem ekstremt farlige.
Sier han som bare tror på penger.
I mitt tidligere liv var jeg som dem, som deg og de små vennene dine.
Jeg trodde på noe som jeg var villig til å dø for.
Våpenmesteren har visst en hemmelig fortid.
Godt forsøk. Bakgrunnshistorier er enda en greie jeg ikke driver med.
Du gjorde nettopp det.
Hvordan kommer vi oss inn?
Vi tar planen til Jax. Den han begynte å legge idet vi møttes.
Han gikk med på å ta oss hit for å få dusøren for meg.
Du blåser i formål, politikk, veldedighet...
- Du tenker på penger. - Du er smartere enn du ser ut.
Jeg har hatt en god lærer.
Til og med læreren kan bli lurt. Men det skal ikke skje igjen.
Du vil gå til din egen henrettelse. Jeg tenkte å tjene en slant på det.
Jeg vil redde onkelen min. Hvis det betyr å samarbeide med deg-
- og befri noen jeg aldri ville se igjen, så får det bli sånn.
Men du skal jobbe for pengene.
Gi meg et kart over fortet og en vei ut.
Dette er en forferdelig plan.
Den er heslig, men det er den eneste vi har.
I går, ved leirbålet... Unnskyld.
Du, av alle, fortjente ikke det.
Jeg bruker stenene for å se Amberle, eller minnet mitt om henne.
Hver gang sier jeg at det er siste gang, men...
Jeg... Ja.
Hun elsket deg, Wil.
Hun sendte meg hit for å finne deg.
Og du forlot et liv der du var trygg og lykkelig, for å hjelpe meg.
Det virker ikke rettferdig.
Hvem har sagt at livet er rettferdig?
Vet du hva Cephelo ville sagt om han var her?
"Ikke gråt, ingen lover en morgendag. Du er heldig som har i dag."
Så ville han lagt en plan for å stjele dusøren fra Jax.
- Bare pass på... - Jeg forstår meg ikke på henne.
Hun tror at Allanon er faren hennes.
Hun har en fortid hun ikke kan forklare, krefter hun ikke kan styre-
-og kanskje verdens verste pappa.
Så jeg velger å tro på henne.
Det er den Wil jeg kjenner og er glad i.
Husker du hvordan man bruker en dirk?
- Eller må hukommelsen friskes opp? - Jeg husker.
Disse kan komme til nytte.
Gjem dem der ingen tenker på å lete.
Men vær forsiktig.
Du vil ikke sprenge de kjære alvestenene dine.
Vi er nok klare.
Hun bruker lang tid på å bestemme seg.
Det er bare et spill.
Når du går med på å ekte datteren hennes, får vi all hjelpen vi ber om.
Har du sett noe til Catania?
Hun tok forlovelsen hardt, så hun dro tilbake til Arborlon.
Hun ville ikke være her som et gammelt minne for deg.
Jeg hadde aldri overlevd det siste året uten henne.
Kong Ander. Det gleder meg å si at jeg går med på kravene dine.
Takk. Jeg ser frem til samarbeidet vårt.
Jeg skal ordne et formelt møte mellom deg og prinsessen.
I mellomtiden, får jeg diskutere noen detaljer med general Edain?
Takk.
- Jeg må treffe Riga. - Det går ikke.
Sett opp et møte.
Ingen unnskyldninger, ellers er det lille opprøret ditt over.
Forstår du meg?
Forstått.
Jeg har en fange. Jeg er her for å få dusøren.
Kanskje dere har hørt om ham. Wil Ohmsford.
Ingen Shannara før jeg får betalt.
Si meg, Jax... Hvordan klarte du å fange ham?
Hvordan det? Skal du skrive en bok?
Vi kan drepe ham. Da er han bare verdt halvparten.
Mens dere brant ned gårder, gjorde jeg hjemmeleksen min.
Jeg visste om onkelen hans i Skyggedalen og ventet der.
Nå er historiestunden over. Jeg vil ha belønningen min.
Ikke før du gir oss alvestenene.
Belønningen gjaldt Ohmsford, ikke stenene.
Jeg beholder dem som suvenirer.
General Riga vil ha dem.
Da får general Riga betale mer.
Om du torde å kutte strupen min, ville du klart å drepe alle disse?
Vi vet begge svaret på det. Jeg kan også fortelle historier.
Som den om grensebefalet som overlevde et demonangrep.
Selv om alle mennene hans døde.
Apport.
Ta ham til de nedre cellene. Vi har en av vennene dine der.
Jeg stoler på deg fordi Wil ba meg gjøre det. Du vil ha Allanon og jeg-
- vil beskytte Wil, så vi drar ikke uten dem. Forstått?
Forstått.
Er du dyktig med kniv?
Jeg har kuttet noen struper, mest på vandrere.
- Ikke ta det ille opp. - Nei da.
Pass på flanken, mine damer.
- Du skal ikke være her. - Det har du rett i.
- Crimson og jeg kranglet. - Om penger?
Ja visst, jeg tok pengene deres.
- Jeg visste du ville gjøre det rette. - Ikke snakk for tidlig. Kom, nå.
General.
Vi har Wil Ohmsford i varetekt.
Både druiden og Shannaraen bak lås og slå.
Og jeg har alvestenene.
I dag er verden tryggere, oberst.
- Det var en tabbe å komme hit. - Hyggelig å se deg også.
Det er galskap å redde meg.
Jeg er ikke her for din skyld. Jeg vil redde Flick.
Bandon tok ham. Han overlever bare hvis jeg fører deg til Paranor.
Forstår du hvorfor han vil at vi skal komme dit?
Jeg bryr meg ikke. Kan du gå?
Vi tar oss til døren. Eretria står på den andre siden. Men ikke alene.
- Hvem har hun med seg? - Jeg får den ikke opp. Vi må gå.
Skal dere forlate oss alt?
- Hvilken patrulje fanget Shannaraen? - Det var dusørjegeren Garet Jax.
Dette var planlagt. Det kan finnes flere.
Forsegl tunnelene og steng hele fortet.
Eretria og Mareth er her i fortet.
- Hvem er Mareth? - Kragen holder deg ute av hodet mitt.
Jeg lar henne fortelle det selv.
De finner en måte å få oss ut på.
Bandon... Hva gjorde du med ham?
Trente du ikke ham til å bli druide?
Jeg presset ham for hardt. Gikk for fort fram.
Jeg burde ha merket det, men jeg prøvde å redde Ellcrys.
Nok en person som du ofret for en god sak?
Bandon vek fra den rette sti på grunn av meg. Det aksepterer jeg.
Det er derfor jeg har prøvd å holde deg utenfor dette.
Men skjebnen er sterkere...
...enn et menneskes ønsker.
Ikke gi meg det pisspreiket.
Jeg er her fordi du tabbet deg ut.
Velkommen, Wil. Jeg har ventet lenge på å få treffe deg.
Hva enn du tror at jeg kan gjøre for deg, tar du feil.
- Ikke undervurder deg selv. - Riga!
Når ventilen er åpen, kan jeg tømme ham for blod på noen minutter.
Si meg: Hvor er Paranorkodeksen?
De forsegler tunnelene.
- Altså fungerte ikke Wils knep. - Og vi har ingen fluktplan.
Kom, fangehullene ligger denne veien.
Jeg vet hvor Allanon er. Finner vi ham, så finner vi Wil.
Jo lenger man lever, desto kaldere blir man.
Allanon bryr seg ikke om noen.
Han brydde seg ikke om Amberle, og han bryr seg slett ikke om meg.
Du kan tømme meg helt, han kommer ikke til å snakke likevel.
Han må være her.
- Hvem da? - Allanon. Jeg føler kreftene hans.
Vi kaster bort tiden! Før oss til cellene, Jax.
Vent! Jeg lover at jeg ikke...
Stopp.
Jeg vet hva du har mistet, Wil. Jeg har også mistet familien min.
Da Dagda Mor angrep Arborlon, holdt mine menn sørporten. De ble slaktet.
Da demonene forsvant, fant jeg kona mi flådd.
Hun var gravid med vårt første barn.
Om det ikke var for magi, ville de fremdeles vært i live.
Fortell hvor kodeksen er. Ingen andre må lide som oss.
- Han vet ingenting! - Jo, det gjør jeg.
Men jeg vil heller dø enn å fortelle det til deg.
Så drep meg. Jeg er ikke redd.
Som du vil.
Tøm ham.
Staven har ingen effekt på meg. Jeg er immun mot magi.
Gi meg den før du skader deg.
Du er ikke immun mot ild.
Wil?
Staven min. Det er umulig.
Fint med gjenforening, men vi må komme oss vekk.
- Hvordan skal vi komme oss ut? - Jeg vet om en vei.
Druiden flyktet inn i tunnelene. Jeg vil ha ham fanget nå!
Vi er klare og venter på ordre.
Kom igjen!
Damene og jeg tar soldatene. Du, lukk opp porten!
Kast staven hit!
Hva skal vi gjøre? Det kreves 20 av oss for å åpne denne.
Kom igjen!
Jeg klarer ikke å holde den! Løp!
Løp gjennom!
Tekst: Eivor Bekkhus www.sdimedia.com