‎Din episoadele anterioare...
‎Pune-ți mâinile pe carnea asta sfâșiată.
‎Spune că mama ta biologică e în viață.
‎Ce?
‎Pretinde că ei o țin închisă.
‎Voi merge cu tine. ‎Dacă mama ta e acolo, o vom găsi.
‎La naiba!
‎Oficial, clădirea e închisă și abandonată.
‎Ar fi stupid să dăm înapoi acum.
‎După ce ajungem înăuntru, ‎tot suntem depășiți numeric.
‎- Gar! ‎- Dar am fost în situații și mai rele.
‎Nu vă faceți griji. Doarme.
‎Relaxează-te, dle Grayson.
‎Va merge mai ușor dacă te relaxezi.
‎Ce dracu' e asta?
‎- Unde sunt? ‎- Sunt evaluați.
‎Suntem niște simpli servitori ‎care au misiunea de a te găsi.
‎M-am răzgândit.
‎Ești Angela?
‎Tu cine ești?
‎Fiica ta.
‎Vii cu mine, fetițo.
‎Acum!
‎Trebuie să se termine.
‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Mi-am dorit mereu așa ceva.
‎Mi s-a părut că-l aud ‎pe Bruce vorbind cu cineva jos.
‎Cu Diana.
‎Ceva legat de Liga Dreptății.
‎Am convins-o să mă ia și pe mine. ‎Ca să ne facem de cap.
‎Dar cred că am ratat distracția.
‎Da, nu e nicio distracție.
‎E vorba de Joker.
‎Până și Diana îl consideră înfricoșător.
‎Bruce a vrut să nu mă duc.
‎Dar tot m-am dus.
‎Acum cred că avea dreptate.
‎Ce s-a întâmplat?
‎Au murit mulți oameni.
‎Nu i-am putut salva.
‎Îmi vine să renunț.
‎Nu te condamn.
‎Crezi că el va renunța?
‎Cine?
‎Joker.
‎Nu.
‎Bruce spune că Joker omoară oameni ‎doar pentru că poate.
‎Nu se va opri niciodată.
‎La naiba!
‎De ce trebuie să ai mereu dreptate?
‎Fiindcă sunt mai mare, ‎mai deșteaptă și mai drăguță decât tine.
‎Tu și Bruce îl veți opri.
‎Asta e menirea voastră.
‎Mersi.
‎Bruce se pricepe la multe lucruri.
‎Dar nu la încurajări.
‎Dacă devine prea greu ‎și ai nevoie să vorbești cu cineva,
‎sunt aici.
‎La urma urmei...
‎noi, novicii, trebuie să fim uniți.
‎Rach?
‎M-ai speriat de moarte.
‎Ce ironic!
‎Știi că e foarte devreme, nu?
‎Da, am vrut să pregătesc micul dejun.
‎Fac eu cafeaua.
‎Mersi.
‎Deci...
‎- Dick și Kory. ‎- Știu. Nu spune mai mult.
‎- Știai? ‎- Clar.
‎Scârbos.
‎Oare e ca și cum ți-ai imagina părinții ‎în ipostaza aia?
‎N-am de unde să știu.
‎Bună dimineața!
‎Bună, mamă.
‎Bună, draga mea.
‎Am făcut micul dejun.
‎Am văzut.
‎Ți-e foame? ‎Imediat...
‎În cinci ani...
‎poți uita cât de frumos e răsăritul.
‎Vino aici.
‎Pot să te cuprind cu brațul?
‎Mi-ar plăcea. Foarte mult.
‎- Pot să... ‎- E în regulă.
‎Ții mult la fiica mea, tinere...
‎Am ochi, știi?
‎Vrei o îmbrățișare?
‎- Nu, mulțumesc. ‎- Vino alături de noi.
‎Prefer să stau în picioare.
‎Ești bine?
‎Mă tot gândesc la azil.
‎Ai vorbit în somn.
‎Am spus ceva revelator?
‎Ți-aș spune, dac-aș fi înțeles ce ziceai.
‎Faptul că nu știu nimic despre mine
‎începe să fie foarte enervant.
‎Pleci undeva?
‎Azilul era sediul ciudaților ălora.
‎N-o vor mai deranja pe Rachel. ‎E în siguranță acum.
‎Ba chiar o are pe mama ei alături.
‎Poate încerca să aibă o viață normală.
‎Dar tu nu.
‎Asta vrei să spui?
‎Nu mai merge să fiu Robin. ‎Dar nici să nu mai fiu Robin.
‎Nu fără ajutor.
‎Ajutor pe care nu-l poți primi aici.
‎Așa e.
‎Poate...
‎după ce îmi amintesc cine sunt...
‎și tu îți dai seama cine vei fi...
‎am putea...
‎Să mai încercăm o dată.
‎Da.
‎N-are ce să strice.
‎Nu vă pot explica ce considerau ei ‎că înseamnă clătite, dar...
‎nu semănau cu astea.
‎Complimente bucătarului.
‎El le-a făcut.
‎- Rachel... ‎- Mă-ntrebam...
‎Spune, te rog.
‎Rachel mi-a spus despre situația voastră.
‎Din câte am înțeles, ‎locuința asta e cu împrumut.
‎Neoficial.
‎Proprietarul nu mi-a dat permisiunea ‎să stau aici, dar...
‎Am o altă opțiune.
‎Am o casă.
‎În Ohio. A fost în familia mea...
‎a noastră, de mulți ani.
‎Speram ca voi... noi...
‎Toți sunteți bineveniți ‎pe termen nelimitat.
‎Am destul spațiu și...
‎măcar atât pot să fac.
‎Deși mă întreb ce se întâmplă cu casa ta
‎când ești închis timp de cinci ani.
‎Impozite restante, ‎corespondență nedeschisă, presupun.
‎Ce aveai în frigider?
‎Ar putea fi baza noastră secretă. ‎Super, nu?
‎Nu-i așa, Dick?
‎Deci se destramă echipa?
‎De fapt, n-am fost niciodată o echipă...
‎Ba am fost.
‎Ne vom revedea cândva.
‎Rachel...
‎Îi va trece.
‎Îi voi duce la casă,
‎mă voi asigura că nu ne urmărește nimeni.
‎Și apoi?
‎Cred că e timpul să fiu Kory Anders.
‎Și cine e ea?
‎Cine vreau eu să fie.
‎E ceva să nu ai trecut...
‎Da, e ceva, aia e sigur...
‎Sper că vei afla ‎cine e înăuntru, Dick Grayson.
‎Și tu, Kory Anders. ‎Sau cum te-o fi chemând cu adevărat.
‎Da.
‎Stai!
‎Nemernicule...
‎Sigur o să fii bine?
‎Tu ce crezi?
‎Douăzeci...
‎Am renunțat.
‎Și eu mă bucur să te văd.
‎Sunt în întârziere.
‎Vii sau nu?
‎Credeam că deja nu mai lucrai cu Batman.
‎Nu e vorba de Batman de data asta.
‎- De Robin. ‎- Bine. Ce s-a întâmplat?
‎N-am putut stăpâni violența. ‎Era din ce în ce mai rău.
‎Greu de crezut.
‎Știu. Am renunțat de tot. Am ars costumul.
‎Ce dramatic! ‎Al meu e în dulap. Costumele sunt scumpe.
‎- Tu cum ai făcut? ‎- Ce să fac?
‎- Ai renunțat. ‎- N-am renunțat.
‎Doar m-am oprit.
‎Care e diferența?
‎O să înțelegi cândva. Serios.
‎Partea cea mai grea e că durează.
‎Pot sta la tine o vreme? ‎Aș putea dormi pe canapea.
‎S-a făcut.
‎Rămâi cât vrei...
‎dacă mai ai vlagă.
‎- Dracu' să mă ia! ‎- Aștept.
‎Mi-a fost dor de tine, Boy Wonder.
‎Asta e preferata mea.
‎Am o expoziție mai târziu.
‎Ce-ar fi să vii să petreci timp ‎cu niște oameni fabuloși și normali?
‎- Cum sună? ‎- Grozav!
‎- Am exagerat? ‎- Da, puțin.
‎- Da. ‎- Da.
‎De ce începe deja să-mi pară rău?
‎„Fără zahăr adăugat, ‎budincă vegană de vanilie.
‎Pentru cei care vor un desert ‎fără gluten și cu puține calorii.”
‎- Sună sănătos. ‎- Sună grețos.
‎Revin imediat.
‎- Trei shoturi. Plătesc la sfârșit. ‎- Bine, dnă.
‎Mi-a dat Rach mesaj. ‎Au găsit locuri în față.
‎- Să mergem. ‎- Mai bine nu.
‎Călătoria cu trenul ‎părea mai distractivă dimineață.
‎Au nevoie de puțin timp singure, nu crezi?
‎Vrei să jucăm un joc?
‎- Joacă-te pe telefon. ‎- Bine.
‎- Totul e în cinstea ta? ‎- Da.
‎Unele lucrări au fost publicate online,
‎dar majoritatea sunt personale, ‎din călătoriile mele. ‎- Asta e foarte bună. ‎- Nu mai fi așa surprins.
‎- Vorbesc serios. ‎- Știu.
‎Trebuie să vorbesc cu câțiva oameni. ‎Du-te și socializează.
‎Să socializez?
‎Să ai interacțiuni umane ‎fără motive ascunse.
‎- Discuții, nu interogatorii. ‎- De ce?
‎Ai nevoie de antrenament ‎la a face conversație.
‎Știu să fac conversație.
‎- Câteodată ești conflictual. ‎- Ba nu.
‎- Ca acum. ‎- Nu sunt.
‎O reacție foarte matură.
‎Eu trebuie să fiu Donna Troy. ‎Tu încearcă să te distrezi.
‎- Ba ești. ‎- Nu sunt.
‎Chiar mă descurc.
‎Ce vezi când te uiți la mine?
‎Arăt cum ți-ai imaginat?
‎E în regulă.
‎Când te-ai născut,
‎nu le-am lăsat pe asistente să mi te ia.
‎Serios?
‎Au încercat,
‎dar am insistat ‎să te țin în brațe tot timpul,
‎doar ca să te pot privi.
‎Mai povestește-mi.
‎Să mă gândesc...
‎Nu plângeai niciodată.
‎Doar te uitai la mine ‎cu ochii ăia mari și gravi.
‎Cum faci acum.
‎Ca și cum ai fi vrut să mă întrebi ceva,
‎iar eu mă uitam la tine și-ți spuneam: ‎„Nu-ți face griji, micuțo,
‎vom avea destul timp să vorbim ‎când vei fi mai mare.”
‎Dar n-am avut.
‎Am pierdut mult timp. Mulți ani.
‎O cunoșteai pe Melissa?
‎Era prietena mea. O prietenă bună.
‎Oamenii tatălui tău ‎voiau să pună mâna pe tine,
‎iar eu știam că nu se vor opri niciodată, ‎oricât de departe am fi fugit.
‎Așa că am rugat-o să te ia cu ea.
‎Am pus-o să promită că va dispărea. ‎Că nu va contacta pe nimeni.
‎Și am pus-o să jure ‎că nu-ți va spune niciodată despre mine.
‎A fost cel mai greu lucru ‎pe care l-am făcut vreodată.
‎Îmi pare rău.
‎Rachel, n-ai pentru ce să-ți pară rău.
‎Știu că ai iubit-o ‎și ea te-a iubit pe tine. Asta am vrut.
‎Am vrut să ai o mamă.
‎Oamenii care mă urmăreau ‎lucrau pentru tatăl meu?
‎Da. Tatăl tău era foarte charismatic.
‎Și-a dat seama ce putere ai încă de mică,
‎a vrut s-o exploateze.
‎A strâns discipoli. ‎A creat un cult al personalității.
‎Sunteți vreunul ca mine? Puterile mele...
‎Le-ai moștenit de la el.
‎- Unde e acum? ‎- A dispărut, Rachel. Acum mult timp.
‎Oamenii care te urmăreau ‎erau doar niște discipoli de-ai lui.
‎El nu-ți mai poate face rău.
‎Și, datorită prietenilor tăi, ‎nici oamenii lui nu mai pot.
‎Nici nu mi-am imaginat că se poate.
‎Atâția ani în locul ăla îngrozitor...
‎- Dar speranța m-a ținut în viață. ‎- Ce speranță?
‎Că ești în siguranță.
‎Că, într-o bună zi, ‎tu și eu vom fi în siguranță.
‎- Crezi că Rachel e supărată pe mine? ‎- De ce ar fi?
‎La azil, când l-am atacat pe tipul ăla, ‎poate am speriat-o.
‎Poate tu te-ai speriat.
‎Cum te-ai simțit?
‎Ciudat.
‎Nu mi-a displăcut.
‎Bine. Nici nu trebuia să-ți displacă. ‎E parte din tine.
‎- L-am omorât. ‎- Te putea omorî el pe tine.
‎Să nu-ți fie rușine să te aperi.
‎Când sunt tigru, nu-s complet eu.
‎E ca și cum aș fi în ceva ce pot controla,
‎dar are și el control.
‎Tu și Rachel aveți ceva în comun.
‎Amândoi încă învățați ‎să vă controlați abilitățile.
‎Asta creează o conexiune între voi.
‎- Vrei s-o pupi, așa e? ‎- Ce? Nu.
‎Sărutatul e ceva natural.
‎Nu vreau să vorbesc despre asta.
‎- Începi să te agiți. ‎- Crezi?
‎- Pot să beau eu ăla? ‎- Sigur. Cică ajută.
‎Sau nu.
‎Rămâi aici.
‎- Salut! ‎- Salut!
‎- Ai cinci secunde. ‎- Ce să fac?
‎Să-mi spui cine ești.
‎Mă cheamă Jerry.
‎De ce te uitai la mine?
‎Pentru că ești sexy. Atrăgătoare. Scuze.
‎Minți. Ești cu cei de la azil.
‎Poftim?
‎- Unde sunt ceilalți? ‎- Nu știu despre ce vorbești.
‎Nu mai minți.
‎Nu pot să respir.
‎Ieși.
‎Are o perspectivă incredibilă, nu crezi?
‎Da, și dă tare cu stânga.
‎O cunosc din copilărie.
‎De la școală?
‎Nu, mama ei lucra cu tata câteodată, ‎așa că petreceam mult timp împreună.
‎Am fost de față ‎când a primit primul aparat foto.
‎- Interesant. Deci... ‎- Era un Nikon F5.
‎Cred că a consumat 50 de role de film ‎în prima săptămână.
‎Înainte de era digitală, firește.
‎Eu prefer aparatele analogice. ‎Un pixel e tot un pixel.
‎Și cui nu-i place să se joace cu culorile?
‎- E... ‎- Paul.
‎Scuză-mă.
‎Mulțumesc.
‎Cine era?
‎Oare ce face Penguin?
‎Str. Spring, nr. 177. Într-o oră.
‎Voi fi acolo.
‎Cum te simți?
‎Ți-ai făcut prieteni noi? Ai învățat ceva?
‎Am mâncat vreo sută de aperitive cu bacon.
‎Minunat! Am primit un mesaj. ‎Legat de serviciu.
‎- Trebuie să mă văd cu cineva. ‎- Deci plecăm?
‎Eu plec. Tu te distrezi. ‎Serios, Dick, încearcă să te relaxezi.
‎Fă-ți de cap. Bea un pahar, chiar două.
‎Prefă-te că ești cu Bruce pe un iaht.
‎Am rău de mare.
‎De asta te prefaci.
‎Mă întorc într-o oră.
‎- Vrei să te însoțesc? ‎- Nu, mulțumesc.
‎Agent Franklin? Sunt Jerry Ridley, șerif.
‎Femeia dată în urmărire ‎pentru atacul asupra polițiștilor...
‎o am în vizor.
‎E normal să fiu amorțit?
‎Câte ai băut?
‎Doar unul.
‎Ar trebui să te oprești aici.
‎Doamnelor și domnilor,
‎există un obstacol pe șine ‎la 1,5 km distanță.
‎După ce va fi îndepărtat, ‎vom continua călătoria.
‎Ne cerem scuze pentru inconveniență.
‎Ce s-a întâmplat?
‎Probabil sunt paranoică.
‎Donna Troy.
‎- Graham Norris. ‎- Mulțumesc că ai venit.
‎Omul meu de legătură mi-a zis ‎că ești de încredere.
‎N-a menționat că ești așa frumoasă.
‎Omul meu de legătură mi-a zis ‎că vei spune asta.
‎Reguli de bază, fără înregistrări.
‎Poți fotografia marfa,
‎dar nu îndrepți camera spre mine.
‎Cum de ai fost de acord să ne vedem? ‎E riscant.
‎Nu mi-e frică de riscuri.
‎Am lucrat pentru Andrew Ullman,
‎i-am condus operațiunea din Cape Town.
‎De curând, a decis ‎să facă schimbări de personal.
‎Așa că eu am decis ‎să-i fac publicitate negativă.
‎Să vedem ce ai.
‎Pe majoritatea le-am împușcat chiar eu.
‎Nu poți vedea de acolo. Vino înăuntru.
‎Nu, mulțumesc.
‎Știi că ai în față
‎marfă în valoare de peste 500.000$?
‎Cum o treceți de vamă?
‎Cum procedează Ullman, vrei să zici.
‎Inspectorii vamali ‎nu sunt bine plătiți nicăieri.
‎Unii au mare nevoie de bani.
‎Le ard casele,
‎copiii lor au nevoie ‎de îngrijire medicală de urgență.
‎Dacă Ullman e arestat, dispare competiția.
‎Vei acapara piața.
‎Sau fotografiile tale vor face ‎să dispară comerțul ăsta.
‎Cine știe?
‎Dar cum ar fi viața fără riscuri?
‎Fii sinceră, dră Troy.
‎Nu ești curioasă ‎cum e să stai în fața unui foc...
‎învelită cu o piele de urs?
‎Terry!
‎Arată-i Donnei atracția principală.
‎Chinezii au o piață profitabilă ‎pentru organe de urs.
‎Unii ar plăti o mică avere ‎pentru privilegiul de a vâna ursul ăsta
‎și a-i vinde apoi organele.
‎Să-l vâneze?
‎Cum se procedează?
‎Ursul e sedat, oamenii sunt bine înarmați,
‎rezultatul e previzibil.
‎Pentru tine, e din partea casei.
‎Trage.
‎Îmi pare rău.
‎E doar trag în poză animalele.
‎Atunci, ai primit ce ai vrut.
‎Mulțumesc pentru timpul acordat, ‎dle Norris.
‎A fost educativ.
‎Cu plăcere, Donna. ‎Sunt sigur că ne vom mai întâlni.
‎- Dick, ce naiba cauți aici? ‎- L-ai fi lăsat să scape?
‎Îmi făceam treaba.
‎Graham e doar unul ‎din zecile de braconieri.
‎Fotografiile mele ar fi închis ‎toată operațiunea,
‎din Chicago până în Cape Town.
‎Acum n-am decât...
‎- ...asta. ‎- Unul mai puțin pe străzi.
‎Îi poți vâna pe ceilalți, ‎unul câte unul. Te ajut și eu.
‎Graham mă place. ‎Dacă-l conving că n-am fost implicată...
‎Chiar îl lași să scape?
‎Scoate-ți telefonul.
‎- Telefonul? ‎- Fă ce-ți spun.
‎- Donna. ‎- Acum fă o poză.
‎- Ce faci? ‎- Fă o poză
‎cu amândoi inconștienți.
‎E butonul cu camera pe el.
‎- Știu cum... ‎- Atunci fă-o. Fă mai multe.
‎- Vă stă bine împreună. ‎- Du-te dracului!
‎Trebuie să vorbim.
‎Acum, te rog!
‎De ce am mereu senzația ‎că am încurcat-o cu tine?
‎Pentru că așa e.
‎- Ba nu. ‎- Te aud...
‎- Păsăroiule. ‎- Nu, asta e preferata mea.
‎Ești un om de acțiune, nu?
‎Dacă înseamnă ‎că nu las ticăloșii să scape.
‎Ești isteț. Mă cunoști.
‎Știai că aveam totul sub control. ‎De ce ai intervenit?
‎- Eram îngrijorat. Dacă scăpa? ‎- Dar știai că probabil nu va scăpa,
‎- ...că am un plan. ‎- Și dacă se întâmpla?
‎Când m-a adoptat Diana...
‎mi-a arătat cum să umplu ‎golul din viața mea
‎cu ajutorul iubirii și al familiei.
‎Asta fac amazoanele.
‎Au o tradiție ‎în ce privește puterea și autocunoașterea.
‎Bruce a umplut golul din viața ta ‎cum a știut el.
‎Cu furie și violență.
‎Wonder Woman s-a născut ‎pentru a proteja nevinovații.
‎Batman a fost creat ‎pentru a pedepsi vinovații.
‎Dar noi nu suntem ei.
‎Niciunul dintre noi.
‎N-am renunțat să mai fiu Wonder Girl.
‎Mi-am dat seama că pot face mai mult bine ‎fiind Donna Troy.
‎Înțelegi?
‎Încerc.
‎Nu mai poți fi un civil, Dick.
‎Ai pierdut ocazia când ai devenit Robin.
‎Și nu mai poți fi Robin, ‎fiindcă, indiferent cât bine a făcut,
‎era, de fapt, ‎un ecou al durerii lui Bruce...
‎și al durerii tale.
‎Vrei să bați ticăloși?
‎Vrei să te asiguri ‎că nu există nicio șansă
‎ca să scape vreunul?
‎Fă-o.
‎Nu o să fiu Batman.
‎Nu e nevoie.
‎Nu fi nici Batman, nici Robin.
‎- Fii altceva. Altcineva. ‎- Cine?
‎Habar n-am.
‎Dar oricine vei fi...
‎nu cred că vei fi priceput ‎la a face conversație.
‎Poate că nu.
‎Există și defecte mai rele.
‎De ce trebuie să ai mereu dreptate?
‎Mai mare, mai deșteaptă, mai drăguță. ‎Știi cum e.
‎Bine. Acum dă-mi telefonul tău.
‎Am nevoie de pozele ‎cu mine și Crocodile Dundee,
‎ca să demonstrez ‎că n-am făcut parte din spectacolul tău.
‎Serios?
‎Ce?
‎De ce ai poze cu un text ‎într-un dialect de sumeriană
‎pe telefon?
‎Nu e sumeriană. ‎Am căutat în toate bazele de date.
‎Am spus „dialect”.
‎Alfabetul ăsta a dispărut ‎de secole întregi.
‎Am învățat un pic din el în Themyscira.
‎Stai puțin. Îl poți traduce?
‎Am niște cărți.
‎Doamnelor și domnilor, vă rugăm luați loc.
‎Vom opri pentru scurt timp ‎și vom relua călătoria în câteva minute.
‎Vă mulțumim.
‎Trezește-te. Trebuie să le găsim ‎pe Angela și Rachel. Haide!
‎- Ce se întâmplă? ‎- Mișcă-te.
‎- Unde e Rachel? ‎- S-a dus la baie. De ce?
‎- Trebuie s-o găsești... ‎- Ce se întâmplă? ‎- ...și să cobori cu ele. ‎- Conductorul...
‎Fă ce-ți spun.
‎- Tu ce o să faci? ‎- Sunt bine. Du-te.
‎Bine.
‎Am văzut-o.
‎La pământ!
‎Ieși cu mâinile sus!
‎Nu astăzi.
‎- Kory a spus să ne întâlnim mai jos. ‎- N-o putem lăsa aici.
‎A spus să mergem, mergem. ‎Poate să aibă grijă de ea.
‎Hai! Aia va fi mașina noastră.
‎- Vrei să conduci? ‎- Dacă nu te superi.
‎- Cine cântă? ‎- AC/DC.
‎Nu sună rău. ‎Super!
‎Haide...
‎Kory?
‎- Ce e? ‎- Te simți bine?
‎Ceva nu e bine. Mă doare capul.
‎Ce s-a întâmplat la azil...
‎Nu știu.
‎Dacă e ceva în neregulă cu creierul tău...
‎poate îl pot vindeca,
‎cum vindec răni.
‎Poate chiar îți va reveni memoria.
‎Nu cred că merge așa, Rachel.
‎Putem afla doar încercând, nu?
‎Ai idee ce faci?
‎- Nu. ‎- Bine.
‎Să încercăm.
‎Dacă te doare ceva, spune-mi.
‎Bine.
‎- Mai poți verifica o dată? ‎- Am verificat.
‎E definirea misiunii lui Kory,
‎care e numită și Night sau Starfire.
‎Cuvintele astea au dublu sens.
‎Ca ‎aloha‎ sau ‎shalom,‎ pot însemna ‎și „salut”, și „la revedere”.
‎Aici spune: „Misiunea ei ‎e să prindă Corbul (Raven),”
‎care poate însemna ‎„să preia controlul” sau „să elimine”.
‎Simți ceva?
‎Nu.
‎Poate o furnicătură, dar...
‎Rachel, nu cred că...
‎Kory?
‎„Să elimine”?
‎Dacă nu interpretez greșit...
‎Kory trebuie s-o ucidă pe Rachel.